Справа № 520/8836/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 р.Справа № 520/8836/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Лях О.П. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача ОСОБА_1 .

представника відповідача Юрчик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 14.12.18 року по справі № 520/8836/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 05.09.2018 року № 6.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками викладеними в акті перевірки, на підставі яких було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, застосованими штрафними санкціями та визначеними зобов`язаннями за цим рішенням. Позивач вважає, що на нього не розповсюджувався обов`язок зареєструватися як платник ПДВ, оскільки у 2016 році він був платником єдиного податку третьої групи. Крім того, позивач вважає, що документальну позапланову виїзну перевірку відносно нього контролюючим органом призначено та проведено з порушенням вимог Податкового кодексу України, у зв`язку з чим, наслідки такої перевірки є протиправними та не законними.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 позовні вимоги задоволено.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 05.09.2018 року № 6, яке винесено відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 .

Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 у розмірі 7620,65 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_2 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що висновки перевірки про порушення позивачем законодавства належним чином зафіксовані в акті перевірки, а спірне податкове повідомлення - рішення є законним та обґрунтованим. При цьому, перевірка позивача була проведена відповідно до вимог чинного законодавства, розпочата після вручення останньому належним чином оформленого наказу, пред`явлення направлення на проведення перевірки та відповідного службового посвідчення.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу позивач зазначає, що контролюючим органом не було направлено повідомлення про проведення перевірки засобами електронного зв`язку, отже не був належним чином повідомлений про проведення перевірки, а з наказом про проведення перевірки, відомостями про дату її початку та місцем проведення був ознайомлений в день коли почалась перевірка. Крім того, вид перевірки, що здійснював контролюючий орган не відповідачє виду перевірки зазначеному у наказі.

В судовому засіданні представник позивача просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Представник пвідповідача в судовому засіданні просив рішення суду першої інстанції скасувати, з підстав наведених в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторні по справі, перевіришви матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа - підприємець 28.09.2012 року за №0143959, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії АА №879155.

На підставі наказу №5327 від 24.07.2018 року фахівцем Головного управління ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , щодо своєчасності реєстрації платника на додану вартість, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, за результатами якої складено акт № 3124/20-40-13-15-07/НОМЕР_1 від 31.07.2018 року.

Відповідно до висновків акту № 3124/20-40-13-15-07/НОМЕР_1 від 31.07.2018 року перевіркою встановлено наступні порушення:

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.4 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України у результаті чого занижено податкові зобов`язання з ПДВ в сумі 609652,00 грн., в тому числі за січень 2017 в сумі 2766,00 грн., за березень 2017 - 43664,00 грн., за квітень 2017 - 169480,00 грн., за травень 2017 - 210690,00 грн., за червень 2017 - 6752,00 грн., за липень 2017 - 18843,00 грн., за серпень 2017 - 36154,00 грн., за вересень 2017 - 1027,00 грн., за жовтень 2017 - 39411,00 грн., за листопад 2017 - 80205,00 грн., за грудень 2017 - 660,00 грн.

Не погодившись з зазначеними висновками акту перевірки, позивач звернувся до Головного управління ДФС у Харківській області з запереченнями від 23.08.2018 року, на які позивачу надана відповідь №8967/ФОП/20-40-12-15-14 від 04.09.2018 року про залишення без змін висновків акту перевірки № 3124/20-40-13-15-07/НОМЕР_1 від 31.07.2018 року.

На підставі висновків, викладених в акті № 3124/20-40-13-15-07/НОМЕР_1 від 31.07.2018 року, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 05.09.2018 року № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість на загальну суму 762065,00 грн., з них сума податкового зобов`язання 609652 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 152413 грн..

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що висновки акту перевірки є необґрунтованими та безпідставними, а спірне податкове повідомлення - рішення, прийняте на їх підставі, - протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно п. 78.4 ст.78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Матеріалами справи встановлено, що рішення про проведення відносно позивача документальної позапланової виїзної перевірки було прийнято у зв`язку з отриманням Головним управлінням ДФС у Харківській області податкової інформації, яка свідчить про порушення позивачем податкового законодавства. У зв`язку з чим, позивачу було направлено письмовий запит від 22.05.2018 року №4928/ФОП/20-40-13-15-14 "Про надання інформації (пояснення) та її документального підтвердження", який отримано довіреною особою позивача 24.05.2018 року.

На вказаний запит позивачем 14.06.2018 року було надано відповідь з належним чином завіреними копіями документів, що стосуються господарської діяльності та отримання доходів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

Після дослідження наданих документів контролюючим органом було прийнято рішення щодо проведення документальної позапланової перевірки позивача, оформлене наказом №5327 від 24.07.2018 року.

Відповідно до вказаного наказу №5327 від 24.07.2018 року підставою для проведення перевірки контролюючим органом зазначено п.п.78.1.1 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України. Проте, на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу позивачем було надано пояснення та їх документальні підтвердження в строк передбачений п.п.78.1.1 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України, що виключає здійснення перевірки за зазначеною підставою. Інших підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, передбачених чинним податковим законодавством, контролюючим органом не визначено.

Окрім цього, відповідно до вказаного наказу строк проведення перевірки встановлено з 30.07.2018 року тривалістю 5 робочих днів.

Зазначений наказ позивачу було вручено особисто 30.07.2018 року разом з направленням на проведення перевірки №1848 від 30.07.2018 року та пред`явлено службове посвідчення особи, яка здійснює перевірку, про що свідчать відповідні відмітки на направленні на перевірку №1848 від 30.07.2018 року.

Тобто, наказ про проведення перевірки було отримано позивачем 30.07.2018 року саме в день проведення перевірки.

Крім того, відповідно до акту, перевірка позивача проводилась в приміщенні Головного управління ДФС у Харківській області. Журнал реєстрації перевірок не надавався, перевірка проводилась з 30.07.2018 року по 31.07.2018 року.

Відповідно до абз. 5 п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Тобто, перевірку позивача було проведено не за його місцезнаходженням, що не відповідає вимогам абз. 5 п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивач не був належним чином повідомлений про проведення перевірки, а призначення та проведення перевірки контролюючим органом здійснено з порушенням п.п.78.1.1 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України та абз. 5 п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що підставою нарахування позивачу грошового зобов`язання та застосування штрафних санкцій за оскаржуваним рішенням стали висновки відповідача про наявність у позивача обов`язку з 10.01.2017 року зареєструватися як платник ПДВ у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України, оскільки його загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг протягом останніх 12 календарних місяців сукупно перевищує 1000000 грн.

Слід зазначити, що статтями 181 та 182 Податкового кодексу України визначено умови для реєстрації особи як платника податку на додану вартість, відповідно до яких реєстрація особи як платника податку на додану вартість може здійснюватися як в обов`язковому порядку, так і за добровільним рішенням особи.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно з п. 183.4 ст. 183 Податкового кодексу України у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

Підпунктом 183.10 статті 183 Податкового кодексу України передбачено, що будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Колегія суддів також зазначає, що за приписами п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України).

До платників податків 3 групи належать фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень (п.п. 3 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 3 п. 293.8 ст. 293 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, до суми перевищення застосовують ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків, а також зобов`язані у порядку, встановленому цією главою, перейти на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 1 п. 292.1 ст. 292 Податкового кодексу України для фізичної особи-підприємця - платника єдиного податку доходом є дохід отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Пунктами 292.13 та 292.14 ст. 292 Податкового кодексу України встановлено, що дохід з метою оподаткування єдиним податком визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до ст. 296 Податкового кодексу України.

Таким чином, протягом знаходження на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності особа не обтяжена законодавцем обов`язком вести облік господарських операцій за правилами розділу V Податкового кодексу України у розрізі належності кожної господарської операції до об`єкта справляння ПДВ.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ФОП ОСОБА_2 у періоді з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року здійснював клінічні дослідження та був платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування 3 групи, загальний дохід від провадження діяльності склав 9967128,43 грн. У періоді з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року здійснював клінічні дослідження та з 01.01.2017 року здійснив перехід із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування.

Оскільки у 2016 році позивач здійснював оподаткування результатів господарської діяльності як платник єдиного податку 3 групи, то зазначене правило припиняло юридичну дію з настанням обставин, передбачених, зокрема, п.п. 3 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що приписи п. 181.1 ст.181 Податкового кодексу України мають застосовуватися до позивача або з моменту втрати статусу платника єдиного податку за власним рішенням (з 01.01.2017 року), або з моменту настання події порушення правил знаходження на спрощеній системі оподаткування, обліку, звітності, що не було встановлено ані під час перевірки, ані під час судового розгляду справи.

Отже, колегія суддів не погоджується з висновком відповідача про наявність у позивача обов`язку з 10.01.2017 року зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України.

На підставі вищевикладеного, висновок відповідача щодо заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ в сумі 609652,00 грн., спростовується наведеними нормами податкового законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано належних доказів на обґрунтування правомірності винесення відносно позивача податкового повідомлення - рішення від 05.09.2018 року № 6, крім того таке прийняте на підставі незаконної перевірки, отже, не може вважатись правомірним.

Аналогічна правові позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.06.2018 (справа № 821/597/17).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та працесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року по справі № 520/8836/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло О.П. Лях
Повний текст постанови складено 20.05.2019 року