Справа № 215/4574/17
Суддя: Науменко Я. О.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 215/4574/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Науменко Я.О.,

за участю: секретаря Махоні Н.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №8 Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області адміністративну справу №215/4574/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

13.10.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилась у ненадані належної відповіді на запит від 20.07.2017 р.; зобов`язати відповідача протягом 15-ти днів надати відповідно до законодавства належну обґрунтовану відповідь на запит від 20.07.2017 р.; стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у сумі 96000 грн.; допустити негайне виконання рішення суду, але не більше ніж за один місяць; окремою ухвалою звільнити його від сплати судового збору; в порядку підготовки справи до розгляду зробити запит до Управління праці та соціального захисту населення Криворізького виконкому Тернівської районної ради у Дніпропетровській області, державної податкової служби України про місячний дохід позивача і скористатися доступом до єдиного реєстру фізичних осіб про місячний дохід позивача.

Позивач в обґрунтування заявленого позову вказує, що 20.07.2017 р. він, реалізуючи своє конституційне і законне право на отримання інформації, для захисту своїх гарантованих прав на достатній життєвий рівень, соціальний захист, права на ліквідацію перешкод при здійсненні його прав та законних інтересів та право викривати недоліки в роботі відповідача для відстоювання його прав і законних інтересів при свободі пересування, вільному виборі місця проживання, звернувся із скаргою до виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про надання інформації. На час звернення із позовом відповідачем не надано відповіді на скаргу позивача, тоді як останньому направлено лист №6385 від 01.08.17 р., але не стосовно вимог скарги 18.07.17 р., тобто потрібної інформації позивач не отримав. Вважає, що зазначеним порушене його право на інформацію, яке має бути відновлене шляхом визнання бездіяльності відповідача протиправною і зобов`язанням останнього надати належну обґрунтовану відповідь, задовольнивши запит, для гарантування захисту його права на ліквідацію перешкод при здійсненні його прав та законних інтересів та права викривати недоліки в роботі відповідача при відстоюванні його прав і законних інтересів при свободі пересування, вільному виборі місця проживання. Крім того, позивач зазначає, що бездіяльністю відповідача йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 96000 грн. і яка полягає у тому, що він змушений був витрачати свій час для збирання доказів, складання документів, звернення до суду та участі у судових засіданнях, чим порушено його життєві плани і завдано стресу. Через недостатнє харчування, нестачу коштів та утворення боргів із-зі постійного недоїдання, лікування та відвідування державних установ із скаргами у позивача виникли сильні душевні хвилювання, що призвело до сильного головного болю, головокружіння, втрати апетиту, безсоння, ослаблення всього організму та зниження імунітету.

Ухвалами Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 17.10.2017 р. в задоволенні заяви позивача про звільнення від сплати судового збору відмовлено та зазначений адміністративний позов було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків у частині сплати судового збору.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 17.10.2017 р. про відмову у клопотанні про сплату судового збору залишено без задоволення.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 03.01.2018 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди визнано неподаним та повернуто позивачу.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2018 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 03.01.2018 р. від 03.01.2018 р. скасовано і матеріали справи направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 05.05.2018 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди. Визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 30.05.2018 р..

В зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні, судові засідання 30.05.2018 р., 04.07.2018 р. не відбулись.

У судовому засіданні 17.09.2018 р. було оголошену перерву до 24.10.2018 р..

Судові засідання, що призначені на 24.10.2018 р., 10.12.2018 р. та 31.01.2019 р. не відбулись у зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні та перебуванням судді у відрядженні.

Ухвалою від 21.02.2019 р., враховуючи положення статті 257 КАС України, предмет позову та з огляду на наявність клопотання позивача про заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного з повідомленням (викликом) сторін та відкладено судове засідання для розгляду справи по суті на 26.03.2019 р..

У судовому засіданні 26.03.2019 р. було оголошено перерву до 25.04.2019 р. в зв`язку з неявкою позивача та відсутністю від нього заяв про розгляд справи у його відсутність.

Судове засідання, що призначене на 25.04.2019 р. не відбулось у зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні.

У судовому засіданні 10.05.2019 р. було оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено про дату складення повного рішення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на безпідставність заявлених вимог, обґрунтовуючи це тим, що на скаргу позивача від 20.07.2017 року відповідачем 07.08.2017 за вихідним №С-283 року звичайним поштовим відправленням була надіслана письмова відповідь із роз`ясненнями по питаннях, викладених у скарзі, та у межах наданих відповідачу повноважень, що підтверджується копією відповіді та копією реєстру витрат конвертів. Вказана відповідь на скаргу позивача від 20.07.2017 року була надана у встановлений Законом України «Про звернення громадян» місячний строк та містила роз`яснення згідно питань визначених у ній, а тому просить відмовити у задоволенні позовної заяви повністю.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що лист ОСОБА_2 від 07.08.17 р. №С-283 (доказ отримання позивачем якого відсутній) підтверджує обставини, порядки, механізми, схеми бездіяльності установи та особисту думку посадової особи при не сприянні йому (позивачу) як особі, що перебуває у складних життєвих обставинах, які він не в змозі подолати за допомогою наявних засобів і можливостей. Цей лист, на думку позивача, є доказом не гарантування конституційного права на достатній життєвий рівень, права на ліквідацію перешкод при здійсненні його прав та законних інтересів після звернення до відповідача, який не дотримався встановленого порядку реалізації даного права. Зазначає, що при розгляді скарги позивач не був присутнім, не заслуховувалась та не враховувалась його думка, зауваження, пояснення, можливість задавати питання та досліджувати докази, що свідчить про порушення процедури надання відповіді.

Крім того, позивачем до суду 10.12.2018 р. подані пояснення, в яких він зазначає, що відповідачем не вживаються заходи для забезпечення конституційних гарантій громадян; у справі відсутні докази, що позивач не був присутній при розгляді його скарги від 20.07.2017 р., відсутні свідки, які б могли підтвердити факт розгляду його скарги, тому бездіяльність відповідача є протиправною та не переслідує законну мету. Просить суд виключити із числа доказів документи, що не містять підпису позивача та дату ознайомлення з ними, відхилити доводи і міркування відповідача, викладені у відзиві на позов, задовольнити позовні вимоги.

Позивач 25.04.2019 р. подав суду клопотання, в яких просив суд надати визначеності листу ОСОБА_3 . від 07.08.17 р. №С-283, про звільнення від сплати судового збору та про повернення відзиву на позов відповідачу.

Позивач у судовому засіданні просив позов задовольнити із мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання 10.05.2019 р. не з`явився.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

20.07.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради із скаргою, в якій просив:

- вжити систему заходів для нього, спрямованих на усунення причин порушення гарантій держави на достатній життєвий рівень за поданою ним заявою від 20.07.17 р. одноразовою грошовою допомогою;

- зобов`язати окремими рішеннями начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому міської ради у м. Кривого Рогу і начальника управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий ріг виконувати норми ст.ст. 1,6,8,22,33,55,46,48,68 Конституції України та ст. 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», ч.1 ст.11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні, культурні права держави, Закону України «Про звернення громадян» при розгляді його заяви від 18.07.17 р. і дотримуватися принципів, викладених у ст.3, ч. 1,2,8 ст. 11 Закону України «Про державну службу»;

- сприяти йому в призначенні допомоги малозабезпеченій сім`ї шляхом звернення до суду, Дніпропетровської державної адміністрації, Кабінету Міністрів України для забезпечення гарантій держави на соціальний захист, на достатній життєвий рівень;

- вжити систему заходів для попередження виникнення негативних суспільних наслідків, пов`язаних із не реєстрацією його за юридичною адресою: вул. Сєченова, 50а спеціалізованого закладу м. Кривий Ріг за поданою ним заявою від 18.07.2017 р.;

- провести службове розслідування та за перевищення посадових обов`язків, халатного ставлення до своїх обов`язків начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної ради м. Кривий Ріг і притягнути до дисциплінарної відповідальності;

- звернутися до Кабінету Міністрів України з проханням надати роз`яснення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №428 Про внесення змін до Постанови КМУ від 29 квітня 2004 р. №558; Кабінету Міністрів України пунктом 2 і 11 внесені зміни у пункті 4 і 15 Постанови Кабінету Міністрів України №428 Про внесення змін до Постанови КМУ від 29 квітня 2004 р. №558 Про затвердження Порядку визначення та виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, чи відповідає вона нормам Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», ч. 1 ст.11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права держави, та чи забезпечено нею його право на достатній життєвий рівень. Копію роз`яснення і звернення надати заявнику;

- видати посвідчення, що скаржник непрацююча фізична особа, яка постійно надає соціальні послуги громадянам інвалідам, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги;

- зобов`язати начальника управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг належно оформити зі скаржником трудові відносини, чим гарантовано забезпечити його загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням;

- надати кошти на місяць, постійний квиток, посвідчення для проїзду в міському транспорті для потреб інваліда (а.с.59).

07.08.2017 року за вих. № С-283 виконавчим комітетом Тернівської районної у місті Кривому Розі на скаргу позивача від 20.07.2017 року надано відповідь на порушені у скарзі питання з наведенням відповідних мотивів та Закону, щодо забезпечення позивача загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, звернення управління до КМУ, видачі заявникові посвідчень та оформлення трудових відносин, видачі коштів, постійного квитка. Зазначене підтверджується змістом копії листа та копією реєстру витрати конвертів про направлення відповіді на адресу позивача: м. Кривий Ріг, вул. Ухтомського АДРЕСА_1 (а.с.60-62,63).

За приписами ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових осіб і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Порядок розгляду звернень у формі заяв та скарг, встановлений статтями 15,16 Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені у них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства, забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Частиною 4 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», орган державної влади, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що громадяни України наділені правом звернення з відповідними заявами, скаргами до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, засобів масової інформації, їх посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, а на органи державної влади, органи місцевого самоврядування покладений обов`язок по розгляду таких звернень, заяв і скарг у місячний строк від дня їх надходження.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся із скаргою до відповідача 20.07.2017 р. (про що свідчить вх.№С-283 від 20.07.2017 р.), відповідь на адресу позивача разом із довідками відповідачем відправлена 07.08.2017 р. за вих. С-283, що підтверджується копією реєстру витрат конвертів.

Отже, відповідачем у строки, встановлені ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» була надана відповідь на скаргу позивача від 20.07.2017 року.

Крім того, з наданої позивачу відповіді вбачається, що він перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради як одержувач компенсації непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за інвалідом I групи або за особою похилого віку, яка згідно з висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 832 «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян», з 01.12.2014 по теперішній час.

Позивачу роз`яснено порядок надання одноразової грошової допомоги відповідно до Положення про надання одноразової допомоги мешканцям району за рахунок бюджетних коштів, затвердженого рішенням Тернівської районної у місті ради від 29.04.2016 № 63 та порядок призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідно до Закону України від 01.06.2000 № 1768-ІІІ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям».

Також позивачу роз`яснено, що звертатись від імені позивача до суду, вищестоящих органів влади з питання забезпечення йому достатнього життєвого рівня виконком не має законних підстав, так як не є законним представником позивача.

З питання реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_2 а позивачу надано рекомендовано особисто звернутись до КУ «Будинок нічного перебування» для вирішення питання реєстрації його за адресою вищевказаної установи.

Під час розгляду звернення позивача від 20.07.2017 до виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради не встановлено підстав для проведення службового розслідування щодо дій начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради.

Щодо вимоги позивача звернутись відповідачу до ряду державних органів, зокрема Кабінету Міністрів України про надання роз`яснень, відповідач у відповіді від 07.08.2017 р. зазначив, що компенсацію по догляду за інвалідом І групи Стояновською А.І. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 № 558 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» позивач отримував в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради з 16.11.2011 по 02.12.2014.

З 01.12.2014 по теперішній час позивач перебуває на обліку як одержувач компенсації непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за інвалідом I групи або за особою похилого віку, яка згідно з висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 832 «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян».

Управління праці та соціального захисту населення, яке є структурним підрозділом виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, при призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, керується постановою Кабінету Міністрів України 29.04.2004 № 558 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» (зі змінами та доповненнями).

Якщо громадянин не згоден із положеннями постанови, в такому випадку згідно ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», він має право звернутись до органів державної влади із заявою про надання роз`яснень щодо відповідності цих положень законодавству.

Також відповідачем на вимогу позивача про надання йому посвідчення як непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом І групи, роз`яснено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 832 «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян», згідно якої йому призначена компенсаційна виплата, не передбачена видача посвідчення отримувачу компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом І групи, а також за престарілим, який досяг 80-річного віку.

З питання належного оформлення трудових відносин з позивачем йому було надано роз`яснення, що період отримання даного виду компенсаційної виплати зараховується до загального трудового стажу непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд, та є компенсацією особі, яка здійснює догляд, за втрачену можливість працювати, тому не вважається працевлаштуванням.

До повноважень управління праці та соціального захисту населення не входить внесення будь-яких записів до трудової книжки отримувачів допомоги чи компенсації. Позивач не перебуває в трудових відносинах з управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради, оскільки не виконує трудову функцію за спеціальністю, кваліфікацією, посадою в управлінні з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядкові, та з ним не укладено трудовий договір.

Щодо надання позивачу коштів на проїзд або посвідчення для проїзду у міському транспорті йому роз`яснено, що згідно ст.381 Закону України від 15.06.2004 № 1773-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інваліди I та II групи, діти-інваліди та особи, які супроводжують інвалідів I групи або дітей-інвалідів (не більше однієї особи, яка супроводжує інваліда I групи або дитину-інваліда), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) за наявності у інваліда пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги по інвалідності.

Отже, у даному випадку, при розгляді скарги позивача від 20.07.2017 року, судом не встановлено бездіяльності відповідача, а, навпаки, при розгляді вказаної скарги позивача відповідачем були вжиті активні дії, направлені на її розгляд у строки, визначені чинним законодавством, за результатами такого розгляду заяви позивачеві була надана (направлена 07.08.2017 року на адресу позивача) вмотивована відповідь (прийнято відповідачем відповідне рішення) у формі листа-відповіді за вих. С-283 від 07.08.2017 року.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, на позивача покладено обов`язок довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Однак, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які свідчили б про бездіяльність відповідача при розгляді його скарги від 20.07.2017 року з урахуванням того, що відповідачем була надана мотивована відповідь на неї за вих. С-283 від 07.08.2017 року у терміни, встановлені ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

В той же час, відповідачем на адресу суду надано належні докази, які свідчать про надання вмотивованої відповіді позивачеві на його скаргу від 20.07.2017 року, а тому вищенаведені докази спростовують бездіяльність відповідача при розгляді скарги позивача від 20.07.2017 року, на які позивач посилається у позові.

Судом відхиляються посилання позивача на те, що його скарга розглянута з порушенням Закону України «Про звернення громадян» з огляду на неповідомлення його про день, час і місце розгляду та за його відсутності без урахування його думки, оскільки як передбачено ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування зобов`язані на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу. Позивач у своїй скарзі не зазначав про своє бажання бути присутнім при її розгляді, просив відповідь направити йому на поштову адресу, тому рішення за результатами розгляду скарги приймалось за відсутності позивача.

Не заслуговують на увагу вимоги позивача відхилити надані відповідачем його доводи та міркування та заперечення, викладені у відзиві та виключити документи, які знаходяться в матеріалах справи, в яких відсутня дата ознайомлення з ними позивача та його підпис.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 11.05.2018 р. отримав копію ухвали суду від 05.05.2018 р., про що свідчить підпис представника на повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.53). Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали суду та до початку розгляду справи по суті (а.с.55-58).

Відповідно до ч.2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.3 статті 79 КАС України відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З вищевикладеного вбачається, що оцінка судом доказів, поданих сторонами, відбувається тільки за внутрішнім переконанням і лише на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Тобто, суд не може, зокрема тільки на вимогу однієї із сторін, надавати перевагу одному доказу, виключаючи доказ, поданий протилежною стороною.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, перевіривши правомірність дій (бездіяльності) відповідача при прийнятті відповідачем письмової відповіді при розгляді скарги позивача від 20.07.2017 року згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача не допущена, а прийняте у формі письмової відповіді листа відповідача за вих. № С-283 від 07.08.2017 року за скаргою позивача від 20.07.2017 року прийнято у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Не підлягають і задоволенню позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача протягом 15 днів надати відповідно до законодавства належну, обґрунтовану відповідь та документи на запит від 20.07.2017 року, оскільки судом встановлено, що відповідачем була надана вмотивована відповідь на питання позивача викладені у його скарзі.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 96000 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд із врахуванням того, що під час судового розгляду не встановлено протиправності дій відповідача, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Також не можуть бути задоволені і позовні вимоги позивача з приводу допуску негайного виконання рішення суду, так як суд не знайшов підстав для задоволення даного позову з урахуванням досліджених судом вищенаведених документів.

Стосовно звільнення позивача від сплати судового збору, то при відкритті провадження у справі судом було враховано майновий стан позивача з огляду на надані ним у підтвердження зазначеного документи, та ухвалою від 05.05.2018 р. відкрито провадження у справі, чим звільнено позивача від сплати судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 5, 9, 77, 139, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, місце знаходження: 50083, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Короленка, 1а, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.05.2019 року.

Суддя