Справа № 0440/7220/18
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2019 року Справа № 0440/7220/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н.В.
за участі секретаря судового засіданняЗелецького Р.Р.
позивачів представника відповідача 1, 2 ОСОБА_1 ., ОСОБА_2 . ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департамента житлового господарства Дніпровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із адміністративним позовом до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської міської ради в якому, з урахуванням уточнень просять:
- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради оформлене листом від 13.11.2017 року за вих. № Є-95/1, про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у присвоєні поштової адреси за заявою від 08.11.2017 року окремим частинам житлового будинку (домоволодіння) за адресом: АДРЕСА_1 , виділеній у натурі за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21.04.1998 року у справі № 2-647/1998;
- зобов`язати Виконавчий комітет Дніпровської міської ради присвоїти поштову адресу (нумерації квартир) окремим частинам житлового будинку (домоволодіння) за адресом: АДРЕСА_1 , виділеним у натурі за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21.04.1998 року у справі № 2-647/1998 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 30.09.2016.
В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.1998 року було здійснено поділ домоволодіння АДРЕСА_1 , шляхом виділу часток власників у натурі. З метою отримання поштової адреси, позивачі, звернулись до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради із заявою про присвоєння поштових адрес (нумерації квартир), на що отримали відповідь від 13.11.2017 року за вих. № Є-95/1, про відмову у присвоєнні поштових адрес квартирам з пропозицією звернутись до суду. Позивачі вважають таку відповідь протиправною, зазначають, що в ній відсутнє посилання на конкретні обставини, які зумовили прийняття такого рішення. Містить лише загальне посилання на рішення міської ради від 29.05.2013 року за № 38/35 «Про Порядок присвоєння поштової адреси (нумерації) об`єктам нерухомого майна, розташованих у житлових будинках та гуртожитках у місті Дніпропетровську», яке саме по собі ніяким чином не встановлює (конкретизує) причин для відмови у присвоєні поштових адрес квартирам.
Відповідач-1 (Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради) надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач вказав, що враховуючи, що позивачі є власниками приміщень в житловому будинку, які складають частину такого будинку, присвоєння окремої адреси належній частині житлового будинку не вбачається можливим. Зважаючи на вищенаведене, та керуючись «Порядком присвоєння поштової адреси (нумерації квартир) об`єктам нерухомого майна, розташованих у житлових будинках та гуртожитках у місті Дніпрі», яке затверджено рішенням міської ради № 28/35 від 29.05.2013, департамент житлового господарства Дніпровської міської ради не має юридичних підстав для підготовки проекту рішення виконкому міської ради про присвоєння адреси частині домоволодіння.
Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити адміністративний позов, з урахуванням уточнень.
Представник відповідача 1, 2 в судовому засіданні заперечував проти адміністративного позову, просив відмовити в його задоволенні.
Заслухавши позивачів та представника відповідачів, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.1998 року по справі №2-647/1998, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 2/3 частини домоволодіння, виділенні її в натурі та про визначення порядку користування земельної ділянкою - задоволено, та відповідно до вказаного рішення здійснено поділ домоволодіння АДРЕСА_1 , шляхом виділу часток власників у натурі.
Відповідно до акта інженера з інвентаризації нерухомого майна від 25.06.2015 року ОСОБА_4 , було встановлено, що на момент виходу встановлено, що в житловому будинку літ. А-2 виконано внутрішнє переобладнання (встановлено перегородку у коридорі поз.1-1, житлову кімнату поз. 2-4 (колишня поз. 1-10) переобладнано у кухню), за рахунок чого будинок слід вважати двоквартирним (квартири відокремлені, маються окремі входи). Внутрішнє переобладнання виконано за Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради №122 від 18.03.1998р. ..
У вказаному акті також зазначено, що з урахуванням уточнення розмірів коридору поз. 1-1, встановлення перегородки між коридором поз. 1-1 та сходами поз. 2-1, раніше не врахованої площі сходів поз. 2-2 у мезоніні, вважати узаконеними:
- по квартирі №1 житлову площу 45,0 м2, загальну - 118,2 м2;
- по квартирі №2 житлову площу 27,5 м2, загальну-52,6 м2;
- по житловому будинку літ. А-2 житлову площу 72,5 м2, загальну - 170,8 м2.
Вказана інформація також підтверджується Технічними паспортами відносно вказаного будинку по АДРЕСА_1 від 05.12.2017р.
З метою переоформлення на дві квартири особистих рахунків по комунальним послугам та роз`єднанні комунальних мереж, позивачами, було замовлено проект газопостачання житлового будинку, який був узгоджений начальником ПАТ «Дніпрогаз» від 17.12.2015 року, однак, здійснення підключення до газової мережі ПАТ «Дніпрогаз» не відбулося, натомість надана відповідь від 21.02.2017 року за вих. № 17-АВ-1202-0217, в якій зазначається, що відповідно до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 року за № 2496, правовими підставами для укладення договору про надання населенню послуг з газопостачання, виникає за умови: - виділення часток спільної власності в натурі; - присвоєння в передбаченому законодавством порядку різних поштових адрес виділеним в натурі часткам співвласників.
З метою отримання поштової адреси, позивачі, звернулись до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради із заявою про присвоєння поштових адрес (нумерації квартир) об`єктам нерухомого майна, а саме: частині домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами розгляду вказаної заяви, Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради Листом від 13.11.2017 року за вих. № Є-95/1 повідомив позивачів, що відповідно до заяви громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , мова йде про домоволодіння, розділене між двома власниками, з розподілом відповідних частин господарчих та побутових будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці (з виділеними частками). Зважаючи на вищенаведене, департамент житлового господарства Дніпровської міської ради на має юридичних підстав для підготовки проекту рішення виконкому міської ради про присвоєння адреси частині домоволодіння АДРЕСА_1 .
Також у вказаному листі зазначено, що Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради пропонує заявникам вирішити питання щодо присвоєння адреси (нумерації квартир) у судовому порядку.
Згідно із ч.1 ст.356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Відповідно до частини першої статті 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Згідно частини третьої статті 364 Цивільного кодексу України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.
Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Згідно частини другої статті 367 Цивільного кодексу України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Відповідно до ч. З ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Згідно п. 41 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що прийняття рішень адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначеному цим законом належить до виконавчої компетенції сільських, селищних, міських рад.
Відповідно п.п.10 п.б ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до делегованих повноважень органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема: облік та реєстрація відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. При цьому, п.п.2 п.б статті 31 цього Закону передбачено, що до делегованих повноважень виконавчого органу ради віднесено, зокрема: організація роботи, пов`язаної зі створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів.
На підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом.
З аналізу викладених норм можна дійти висновку, що питання організації адміністративно-територіального устрою, у т.ч. питання присвоєння адреси об`єктам нерухомості, відноситься до повноважень місцевої ради, яка здійснює повноваження на відповідній території.
Як передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року №559 "Про містобудівний кадастр", на міському рівні в систему містобудівного кадастру вводяться відомості, зокрема, про реєстр назв вулиць та інших поіменованих об`єктів місцевості на підставі топографічних планів, офіційних довідників та рішень органів місцевого самоврядування про найменування (перейменування) вулиць та інших поіменованих об`єктів місцевості; реєстр адрес на території міста на підставі топографічних планів та рішень органів місцевого самоврядування про присвоєння та зміну адрес об`єктів на території міста (п.30).
Відповідно п.2.2. вищезазначеної Інструкції поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна проводиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
Спори щодо поділу об`єктів нерухомого майна вирішуються в судовому порядку (п.2.7).
Аналіз змісту вказаних норм права дає підстави вважати, що присвоєння нової поштової адреси можливе лише після поділу або виділу частини нерухомого майна в натурі, або новоствореному об`єкту нерухомості і підставою для отримання нової поштової адреси є результат такого поділу, виділу або визнання права власності на новостворене майно.
У свою чергу, задля ідентифікації об`єктів нерухомого майна та відокремлення об`єктів нерухомості серед інших, Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі -Порядок) визначено подання документа, що підтверджує присвоєння новоствореному об`єкту нерухомого майна окремої адреси (пункт 58).
При цьому, окрема адреса присвоюється самостійним об`єктам нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці, а саме окремим будинкам (будівлям, спорудам).
Отже, у разі поділу будинку (будівлі, споруди) та утворення двох самостійних об`єктів їм має бути присвоєна окрема адреса уповноваженими на не органами.
З аналізу вказаних норм вбачається, що присвоєння окремої поштової адреси можливе лише у разі поділу будинку в натурі.
З наведеного слідує, що саме рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.1998 року по справі №2-647/1998 здійснено поділ домоволодіння АДРЕСА_1 , шляхом виділу часток власників у натурі, що є підтвердженням припинення права спільної часткової власності у позивачів.
З матеріалів справи вбачається, що вказане судове рішення набрало законної сили 01 травня 1998 року.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно частини першої статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
З урахуванням зазначеного, посилання Департаменту на відсутність юридичних підстав для підготовки проекту рішення виконкому міської ради про присвоєння адреси частині домоволодіння АДРЕСА_1 є безпідставними та спростовуються вищевказаними нормами діючого законодавства.
Крім того, відповідно до п. 3.1.40.6 рішення Дніпровської міської ради 33/17 від 21.12.2016 року «Про затвердження Положення про департамент житлового господарства Дніпровської міської ради», саме на Департамент житлового господарства міської ради покладено обов`язок підготовки проектів рішень виконавчого комітету про присвоєння поштової адреси (нумерації квартир) об`єктам нерухомого майна, які розташовані у житлових будинках та гуртожитках.
При цьому, у відповіді від 13.11.2017 року № Є-95/1 відсутнє посилання на конкретні обставини, які зумовили прийняття такого рішення та містить лише загальне посилання на рішення міської ради від 29.05.2013 року за № 38/35 «Про Порядок присвоєння поштової адреси (нумерації) об`єктам нерухомого майна, розташованих у житлових будинках та гуртожитках у місті Дніпропетровську», яке саме по собі ніяким чином не встановлює (конкретизує) причин для відмови у присвоєні поштових адрес квартирам.
Також, суд звертає увагу, що Листі від 13.11.2017 року № Є-95/1 зазначено, що Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради пропонує заявникам вирішити питання щодо присвоєння адреси (нумерації квартир) у судовому порядку, що в свою чергу, підтверджує наявність у позивачів права на присвоєння поштової адреси за вказаною адресою та відсутність заперечень зі сторони Департаменту.
З огляду на викладене, суд вважає, що за наявності рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.1998 року по справі №2-647/1998, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, яким позивачам було виділено в натурі частини житлового будинку (домоволодіння) за адресою: АДРЕСА_1 , що обумовило припинення права спільної часткової власності на нього та є підставою для присвоєння такій частині домоволодіння окремої поштової адреси.
Таким чином, суд приходить до висновку щодо протиправності рішення відповідача-1 про відмову позивачам у присвоєні поштової адреси, яке оформлене листом від 13.11.2017 року № Є-95/1 окремій частині вказаного житлового будинку (домоволодіння), необхідності його скасування та з метою ефективного відновлення порушеного права позивачів - зобов`язання відповідача-2 присвоїти поштову адресу окремій частині даного житлового будинку (домоволодіння).
При цьому, суд зазначає, що саме такий спосіб захисту порушених прав та законних інтересів позивачів є повним, ефективним та доцільним за даних обставин.
Разом з тим, у рішенні від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Крім того, у рішенні від 10.04.2008 р. по справі «Вассерман проти Росії» Європейський суд з прав людини також наголосив на тому, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.
Вирішуючи питання про присвоєння поштової адреси виділеній в натурі частині домоволодіння за заявою позивачів, відповідач-1 реалізував надані йому дискреційні повноваження і на теперішній час, з огляду на вищевстановлені обставини цієї справи, у нього відсутня альтернатива поведінки.
Водночас, у відповідності до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
При цьому, суд зазначає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії не є втручанням у дискреційні повноваження, оскільки відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом.
Таким чином, застосування у даній справі способу захисту порушеного права позивачів шляхом зобов`язання відповідача-2 присвоїти поштову адресу окремій частині даного житлового будинку (домоволодіння), не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача та відповідає завданням адміністративного судочинства, регламентованим ст. 2 КАС України. а відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі ст.139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департамента житлового господарства Дніпровської міської ради та Виконавчого комітету Дніпровської міської ради суму судового збору в розмірі 1409,60грн. пропорційно.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради оформлене листом від 13.11.2017 року за вих. № Є-95/1, про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у присвоєні поштової адреси за заявою від 08.11.2017 року окремим частинам житлового будинку (домоволодіння) за адресою: АДРЕСА_1 , виділеній у натурі за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21.04.1998 року у справі № 2-647/1998.
Зобов`язати Виконавчий комітет Дніпровської міської ради присвоїти поштову адресу (нумерацію квартир) окремим частинам житлового будинку (домоволодіння) за адресою: АДРЕСА_1 , виділеним у натурі за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21.04.1998 року у справі № 2-647/1998 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 30.09.2016.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова