Справа № 496/195/19
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 р.м. ОдесаСправа № 496/195/19
Головуючий в 1 інстанції: Галич О.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Коваля М.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 лютого 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Сенюка Івана Вікторовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 Івана ОСОБА_3 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності; скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАВ №720278, винесену 09.11.2018 року інспектором патрульної поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Сенюком Іваном Вікторовичем про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст. 121 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки поліцейського про порушення позивачем правил дорожнього руху є необґрунтованими, не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами. Разом з цим, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції грубо порушено правила щодо всебічного її розгляду, у тому числі, щодо належного заслуховування пояснень позивача з приводу виявленого правопорушення. Зазначені обставини свідчать про неправомірність рішення відповідача, його необґрунтованість та наявність безумовних підстав для його скасування.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав незаконними дії інспектора патрульної поліції 2-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Одеській області Сенюка Івана Вікторовича. Скасував постанову серії ЕАВ №720278 від 09.11.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та закрив провадження у справі. Стягнув з Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток, однак в судове засідання вони не з`явились, з огляду на достатність доказів для вирішення справи за наявними матеріалами, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09.11.2018 року інспектором патрульної поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Сенюком Іваном Вікторовичем складено у відношенні ОСОБА_1 постанову Серії ЕАВ №720278 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 340 грн.

Згідно вказаної постанови, позивач 09.11.2018 року о 05:11 годині в с. Усатове (Об`їзна дорога, 4) керував транспортним засобом «Renault Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 в темну пору доби з переобладнаною підсвіткою номерного знаку (встановлено саморобні світлові елементи), чим порушив п. 31.4.3 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на її безпідставність, необґрунтованість і невідповідність чинному законодавству, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджений належними доказами, що свідчить про необґрунтованість адміністративного стягнення та наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову вважає правильними, проте такими, що не у повній мірі відповідають нормам процесуального права, з огляду на наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Відповідно до п. 31.1 Правил від 10.10.2001 року №1306 технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно із п.п. 31.4.3 п. 31.4 Правил від 10.10.2001 року №1306 забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам, зокрема, зовнішніх світлових приладів: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Зазначені положення кореспондуються із приписами п. 6.1.1 Національного стандарту України ДСТУ 3649:2010, затвердженого наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.12.2010 року №630, згідно яких не дозволено змінювати розташування приладів зовнішнього світла, їх демонтувати, встановлювати додаткові прилади зовнішнього світла, а також змінювати режим роботи приладів зовнішнього світла, якщо це не передбачено конструкцією або документами щодо погодження переобладнання колісного транспортного засобу.

Разом з цим, за правилами ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм показав, що обладнання транспортних засобів має відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності їх обладнання, зокрема зовнішніх світлових приладів, вимогам конструкції транспортного засобу.

Колегія суддів враховує, що за змістом ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Водночас, застосовуючи стягнення, компетентним органом у своїй постанові не наведено обставини, сукупність яких дозволяє встановити розповсюдження на позивача приписів п.п. 31.4.3 п. 31.4 Правил від 10.10.2001 року №1306, оскаржуване рішення не містить даних щодо конструкції транспортного засобу, у тому числі щодо невідповідності світлових приладів транспортного засобу відповідним технічним характеристикам тощо.

Врахування поліцейським вказаних відомостей під час накладення адміністративного стягнення не підтверджується ні поясненнями органу поліції, ні зафіксованим фото місця виявлення адміністративного правопорушення.

Вказаних даних не надано апелянтом і на виконання судового рішення апеляційного суду.

При цьому, звертаючись до суду із цим позовом, позивач не визнає можливість застосування до нього адміністративного стягнення згідно оскаржуваної постанови, у зв`язку із чим посилається на необґрунтованість накладення штрафу.

Зазначені обставини зумовлюють відповідача-суб`єкта владних повноважень довести правомірність своїх дій та рішення на підставі ч. 2 ст. 77 КАС України.

Водночас, фотофіксація транспортного засобу не підтверджує факту скоєння позивачем виявленого правопорушення, складу адміністративного правопорушення і обґрунтованість застосування стягнення за недотримання п.п. 31.4.3 п. 31.4 Правил дорожнього руху.

З урахуванням того, що позивач не визнає порушення ним правил дорожнього руху, наведені обставини позбавляють суд можливості визнати доведеним факт вчинення особою адміністративного правопорушення, а відтак і правомірність рішення суб`єкта владних повноважень.

У зв`язку із чим, колегія суддів погоджується із доводами позивача та висновком суду першої інстанції про необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та наявність підстав для її скасування із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Також, не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про пропуск позивачем десятиденного строку оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, з огляду на те, що із первинним позовом позивач звернувся до суду у визначений строк, повторне звернення відбулось без зволікань, тобто з настанням обставин, що дають особі право на повторне подання адміністративного позову.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, під час вирішення спору та розгляду справи суд вживає ефективні заходи захисту порушених прав та інтересів особи, яка звернулась із позовом.

З огляду на те, що дії, вчинені поліцейським під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізовані в оскаржуваній за цим позовом постанові суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає, що ці дії ніяким чином не порушують права, свободи чи інтереси позивача у розумінні вказаних правил адміністративного процесуального законодавства, у зв`язку із чим підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Слід зазначити, що згідно із ст. 287 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову уповноваженого органу державної влади чи його посадової особи, в тому числі і постанову адміністративної комісії чи рішення виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради, про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у порядку, визначеному КАС, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов`язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.

Отже, відповідно до положень ст. 287 КУпАП у поєднанні із ч. 4 ст. 288 цього Кодексу у разі прийняття уповноваженим органом державної влади чи його посадовою особою постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення (проступку), передбаченого КУпАП, суб`єкти, яким цим Кодексом надано право оскарження, можуть її оскаржити і звільняються від сплати платежу, який має справлятися за подання позовної заяви, скарги у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) чи до суду.

За системного та нормативного підходу до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, колегія суддів вважає за необхідне вказати на те, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст. 287, 288 КУпАП, ст.ст. 2-4 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI позивач звільняється від сплати судового збору, а тому на цій підставі не повинен сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

Таким чином, у розумінні Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI сплачений позивачем судовий збір є таким, що внесений в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а отже питання щодо його повернення особі має вирішуватись за правилами п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI, тобто за окремою заявою позивача на підставі відповідного судового рішення, і не підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають дійсним обставинам справи та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, проте під час розгляду справи судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 лютого 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Сенюка Івана Вікторовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора патрульної поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Сенюка Івана Вікторовича від 09.11.2018 року Серії ЕАВ №720278 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

М.П. Коваль