Справа № 420/1335/19
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1335/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 ) до Арцизької міської ради (місцезнаходження: 68400, Одеська обл., м. Арциз, вул. 28 Червня, 95А; ідентифікаційний код юридичної особи 04057037) про визнання протиправним та скасування рішення Арцизької міської ради від 10 січня 2019 року №1223-VII, зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Арцизької міської ради, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Арцизької міської ради Одеської області від 10 січня 2019 року №1223-VII «Про відхилення проекту рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва індивідуальних гаражів гр. ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 »;

- зобов`язати Арцизьку міську раду у встановлений чинним законодавством термін, надати ОСОБА_1 , дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва гаража, по АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 06.03.2019 р. Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження в адміністративній справі в порядку загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначає, що рішення Арцизької міської ради від 10 січня 2019 року №1223-VII «Про відхилення проекту рішення «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва індивідуальних гаражів гр. ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 » прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, яке регулює питання передання земельної ділянки у власність із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, і одночасно цим рішенням порушують її права та охоронювані інтереси як громадянина України.

Відповідач у встановлений законом порядок відзив на позовну заяву до суду не подано.

До судового засідання учасники справи не з`явились, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно.

25.04.2019 р. (вх. № 15246/19) від представника відповідача надійшла заява, в якій останній просив суд розглянути справу за його відсутності.

15.05.2019 року (вх. № 17280/19) від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній просив суд розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у суду матеріалів.

За приписами ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 , яка розташована на першому поверсі. Впритул до вказаної квартири розташована земельна ділянка, якою позивач тривалий час користувалась для власних потреб та мала на меті побудувати гараж.

Зазначена земельна ділянка перебуває у власності Арцизької територіальної громади, розпорядження, управління та контроль за використанням щодо якої є виключно компетенцією Арцизької міської ради, відповідно до п. 34 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування» та ст. 12 Земельного кодексу України.

Поряд з вказаною земельною ділянкою, розташована земельна ділянка (суміжна), яка перебуває у постійному користуванні КУ «Арцизька центральна районна лікарня». На цій земельній ділянці, розташовані гаражі, якими на підставі договору оренди користується ФОП ОСОБА_2 та естакада, яка також використовується підприємцем. ФОП ОСОБА_2 розпочав добудовувати естакаду продовжуючи її на земельну ділянку, якою фактично користувалась позивач.

23 лютого 2018 року, позивач звернувся до Арцизької міської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність.

14 березня 2018 року КУ «Арцизька центральна районна лікарня», звернулась до Арцизької міської ради з заявою про внесення змін межи земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні комунальної установи по провулку Лікарняному, АДРЕСА_4 «г» м. Арциз Одеської області.

12 квітня 2018 року Арцизька міська рада прийняла Акт у формі рішення №942-VII яким відмовила позивачу в задоволенні заяви та наданні дозволу на розробку проекту землеустрою без мотивації підстав відмови.

Після чого, було розглянуто заяву КУ «Арцизької центральної районної лікарні» та прийнято Акт у формі рішення №943-VII про надання дозволу на уточнення площі земельної ділянки, яка знаходиться у постійному користуванні КУ «Арцизька центральна районна лікарня» загальною площею 0,2595 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3 , за адресою: АДРЕСА_4 .

В подальшому, позивачем було оскаржено обидва рішення Арцизької міської ради до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішеннями Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року (справа №492/739/18) та від 13 лютого 2019 року (справа №1540/4500/18), вище вказані Акти винесенні у формі рішення, Арцизькою міською радою, визнано протиправними та скасовано, зобов`язавши Арцизьку міську раду повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням окреслених у Рішенні висновків, та правової оцінки суду.

16 листопада 2018 року, позивач повторно звернувся до Арцизької міської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , приблизного розміру 0,001 га, що підтверджується наданими позивачем, належним чином оформленими, письмовими доказами.

До заяви позивачем долучено схему про відповідність розташування земельної ділянки, із зображенням земельної ділянки та інших прилеглих до неї земель на відповідному плані (графічному матеріалі), що відповідає вимогам, передбаченим ч. 6 ст. 118 ЗК України.

Актом у формі рішення №1223-VII від 10 січня 2019 року, Арцизька міська рада прийняла рішення, яким повторно відмовила у задоволенні заяви позивача від 16 листопада 2018 року, без врахування правових висновків суду, викладених у рішенні від 01 жовтня 2018 року, та без зазначення мотивів, підстав або умов відмови.

Після чого, позивач письмово звернулась до Арцизької міської ради з питанням, щодо роз`яснення мотивів відмови у задоволенні її заяви.

30.01.2019 року Арцизька міська рада, листом повідомила позивача, про те, що відведення земельної ділянки неможливе, у зв`язку з раніше прийнятим рішенням про уточнення меж земельної ділянки КУ «Арцизької центральної районної лікарні».

Таким чином, суб`єкт владних повноважень дійшов висновку, що з отримання дозволу «Арцизька ЦРЛ» набула право власності на земельну ділянку.

Судом встановлено протиправність дій суб`єкта владних повноважень, при винесення Акту, виходячи з наступного, нормативно-правового обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно п. в) ч. 3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Питання регулювання земельних відносин вирішується на пленарних засіданнях міської ради, що передбачено п. 34 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

У відповідності до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

На виконання зазначених вище правових норм, позивачем, 16 листопада 2018 року, подано заяву до Арцизької міської ради.

Частиною 7 статті 118 ЗК України, зазначено, що міська рада, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, Арцизька міська рада, приймаючи рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або приймаючи мотивоване рішення про відмову, має керуватися чітким визначенням однієї з підстав, передбачених ст. 118 ЗК України.

Крім того, статтею 19 Конституції України та частиною 3 статті 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Судовим аналізом правових норм встановлено, що Арцизька міська рада, не має права визначати приорітетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на одну і ту ж саму земельну ділянку.

Позивач, як громадянин України, та КУ «Арцизька центральна районна лікарня» мають рівні права щодо розробки проектів землеустрою, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності на ділянку.

Проте, Арцизька міська рада не вказала у своєму рішенні чи письмовій відповіді жодних із підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з числа тих, що передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України, які є виключними та імперативно встановленими законом підставами для відмови у наданні такого дозволу, в зв`язку з чим вийшов за межі своїх повноважень передбачених ст. 118 ЗК України, та порушив основоположний принцип діяльності органу місцевого самоврядування, встановлений ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, суд зазначає, що Арцизька міська рада, вже вдруге всупереч вимогам закону порушила право позивача набути в установленому законом порядку право власності на земельну ділянку із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення права, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень та підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки в імперативній формі регламентовані Земельним кодексом України, а тому при відсутності підстав для відмови в задоволенні клопотання, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний прийняти конкретне рішення про задоволення заяви позивача.

Земельний кодекс України, інші законодавчі акти, які регулюють суспільні відносини у сфері земельних правовідносин, окреслюють межі органу владних повноважень, зв`язують його правовим. Навіть тоді, коли суб`єкт реалізує так звану, дискреційну владу, він не повинен виходити за межі свободи, окреслені правом. Вільний розсуд, через який реалізуються дискреційні повноваження, повинен здійснюватися в легальних межах. Орган місцевого самоврядування при даних обставинах, використовуючи такі повноваження, зобов`язаний передусім правильно оцінювати ситуацію, наявні факти і застосування до встановлених фактів чинні правові норми, не допускаючи при цьому зловживання владою.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.

Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Ефективність отриманого особою захисту прав, свобод та інтересів за наслідками звернення до суду, полягає в дотриманні однієї із засад адміністративного судочинства в ухваленні обов`язкового рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитись.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні дії чи бездіяльність з боку сторін, та необхідність повторного звернення до суду.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язка з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

11 травня 2018 року між позивачем та його представником було укладено договір про надання професійної допомоги, згідно якого підписанням цього Договору Клієнт погоджується із позицією, що вже обрана чи буде обрана самостійно Адвокатом по всім справам, а вартість послуг, що надається Адвокатом Клієнту за договором, встановлюється в Додатках до Договору по кожній справі окремо Відповідно до умови п. 5 Додатку від 18.02.2019 року до Договору від 11.05.2018 року гонорар сплачений ОСОБА_1 під час підписання.

Згідно Акту виконаних робіт від 13 травня 2019 року, укладеного між позивачем та його представником, позивачу дійсно надані юридичні послуги.

Згідно розрахунку суми судових витрат, які ОСОБА_1 понесла у зв`язку з розглядом Одеським окружним адміністративним судом даної справи від 13.05.2019 року, складають 4536,80 грн., з яких судовий збір складає 1536,80 грн.

Враховуючи висновки суду про задоволення позовних вимог судом встановлено наявність підстав для стягнення з Арцизької міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1536,80 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 ) до Арцизької міської ради (місцезнаходження: 68400, Одеська обл., м. Арциз, вул. 28 Червня, 95А; ідентифікаційний код юридичної особи 04057037) про визнання протиправною та скасування рішення Арцизької міської ради від 10 січня 2019 року за №1223-VII - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Арцизької міської ради Одеської області від 10 січня 2019 року №1223-VII «Про відхилення проекту рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва індивідуальних гаражів гр. ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ».

Зобов`язати Арцизьку міську раду у встановлений чинним законодавством термін, надати ОСОБА_1 , дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва гаража, по АДРЕСА_2 .

Стягнути з Арцизької міської ради () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1535,80 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн..

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано судом 17.05.2019 року.

Суддя Л.М. Токмілова

.