Справа № 340/934/19
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/934/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Притули К.М.,

за участю секретаря: Потєхіної І.В.

представника позивача: Баланова Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 26.04.2018 року № 82083-5204-1123.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення яким визначено суму податкового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 5321,82 грн., яке позивач вважає протиправним та таким, що прийняте з порушенням норм податкового законодавства.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні.

10.05.2019 (вх. № 7690) на адресу суду від Головного управління ДФС в Кіровоградській області надійшло заперечення на позовну заяву. Відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що позовні вимоги не визнаються в повному обсязі та зазначається, що прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення обумовлено порушенням податкового законодавства, що виявлені під час перевірки, а тому є правомірним та не підлягаю скасуванню.

11.05.2019 (вх. № 7737) до суду надійшла відповідь на відзив.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши думку представника позивача, розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 26.04.2018 Головним управлінням Державної фінансової служби у Кіровоградській області винесено податкове повідомлення-рішення № 82083-5204-1123, відповідно до якого ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб 2018 року в сумі 5321,82 грн. (а.с.7).

Відповідно до письмових пояснень представника відповідача, судом встановлено, що відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднання бюро технічної інвентаризації» посвідчено право приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 15.11.2001 № 3901 1/1250 ч. домоволодіння , що розташоване в АДРЕСА_1 . Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04.10.2011р № 1737, виданого управлінням Держкомзему у м. Кіровограді, нормативно грошова оцінка земельної ділянки площею 65 кв.м. цільового призначення: для розміщення магазину становить - 93502,71 грн.

Рішенням Кіровоградської міської ради №4416 від 14.07.2015 року про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду (пункт 5.6) встановлено, що плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними та фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

На підставі вищезазначеного відповідачем визначено податкове зобов`язання позивача по земельному податку на 2018 рік, а саме - 93502,71(н.гр.оц.) х 1,249 (коефіцієнт індексації 2015р) х1,433 (коефіцієнт індексації 2016р) х 1,06 (коефіцієнт індексації 2017р.) х 1,0 (коефіцієнт індексації 2018р.) х 3% = 5321,82грн.

Також, судом встановлено, що згідно Договору дарування частини 5-ти поверхового житлового будинку, ОСОБА_2 (дарувальниця) подарувала 2/125 (дві сто двадцять п`ятих) частини житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з яких : 1/1250 частини - власник ОСОБА_1 , а 19/1250 частини - власник ОСОБА_3 (а.с. 14).

Отже, позивач є власником 1/20 частини нежитлового приміщення, а ОСОБА_3 . - 19/20.

Відповідно до приписів підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України (далі - ПКУ) земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

За приписами підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПКУ землекористувачами є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно приписів пункту 269.1 статті 269 ПКУ платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Об`єктом ж оподаткування земельним податком відповідно до положень пункту 270.1 статті 270 ПКУ є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до приписів пункту 286.1 статті 286 ПКУ підставою для нарахування земельного податку є дані Державного земельного кадастру.

За приписами пункту 287.1 статті 287 ПКУ власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Отже, особу, яка володіє нерухомим майном, що розташоване на земельній ділянці, права на котру щодо неї не оформлені, не можна вважати платником земельного податку до моменту внесення запису про земельну ділянку до Державного земельного кадастру в порядку, що визначений законом.

Суд звертає увагу, що нарахування земельного податку здійснюється виключно на підставі даних Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка, на якій розташований багатоповерховий житловий будинок, не внесена до Державного земельного кадастру.

Особливості регулювання відносин в сфері земельного права, в тому числі підстави для набуття земельних ділянок у власність та користування, визначені Земельним кодексом України (далі - ЗКУ).

Відповідно до приписів статті 125 ЗКУ право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За приписами частини 1 статті 124 ЗКУ передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 ЗКУ, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно приписів частини 1 статті 202 ЗКУ державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому законом.

Отже, земельна ділянка має бути індивідуально визначеним об`єктом нерухомого майна, якому властиві такі характеристики, як площа, межі та ідентифікатор у Державному земельному кадастрі.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначені Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Відповідно до приписів пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку - це власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

За приписами частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Приписами частини 2 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Згідно приписів пункту 287.8 статті 287 ПКУ власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

А тому, у осіб (співвласників), які володіють нерухомим майном у багатоквартирному будинку, права на земельну ділянку під ним та прибудинкову територію виникають з моменту державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Безпосереднім платником земельного податку в цьому випадку буде виступати особа, щодо якої здійснено державну реєстрацію прав на земельну ділянку під багатоквартирним будинком з урахуванням прибудинкової території (установа або організація, яка здійснює управління багатоквартирним будинком державної або комунальної власності; об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке є суб`єктом реєстрації відповідно до рішення співвласників).

Якщо б відомості про земельну ділянку містились у Державному земельному кадастрі, то у податкового органу виник обов`язок пропорційного розподілу земельного податку між співвласниками об`єкту нерухомості.

У даному випадку відповідачі не здійснили такого розподілу з іншим співвласником об`єкту нерухомості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

При цьому суд наголошує, що відповідачем не наведено та не надано жодного доказу в спростування доводів позивача. Під час розгляду, відповідач не надано доказів знаходження об`єкту нерухомості позивача на земельній ділянці за користування якою нараховано податкове зобов`язання та не надав доказів права користування і фактичного користування позивачем даною земельною ділянкою.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд присуджує на користь позивача всі здійснені, документально підтверджені, витрати по сплаті судового збору у розмірі 769,00 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (а.с.3).

Керуючись статтями 243-246, 250, 262 КАС України, суд

в и р і ш и в

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Головного Управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м.Кропивницький, 25006, ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.04.2018 № 82083-5204-1123 в сумі 5321,82 грн.

Присудити на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Дата складання та підписання рішення в повному обсязі 20 травня 2019 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. Притула