Справа № 560/1104/19
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1104/19
РІШЕННЯ

іменем України

20 травня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ПРЕДМЕТ, ПІДСТАВИ І ЗМІСТ ПОЗОВУ.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання здійснити нарахування та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно зі ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.03.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 01.11.1996 року отримує пенсію по інвалідності, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV зі зниженням пенсійного віку за Списком №1, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, особою з інвалідністю 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом війни 2 групи.

Крім того, позивачу було встановлено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії.

08 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача про встановлення та виплату йому підвищення як інваліду війни 2 групи в розмірі 40% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Позивачу з 08.02.2017 року встановлено підвищення як інваліду війни 2 групи в розмірі 40% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС була припинена.

01.03.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату йому додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України № 6-р/2018 від 18.07.2018 року.

Листом № 6131/К-7 від 15.03.2019 року відповідач відмовив у перерахунку пенсії з донарахуванням додаткової пенсії, посилаючись на те, що статті 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» рішенням Конституційного Суду України № 6-р/2018 не визнавались неконституційними.

Також відповідач посилався на те, що відповідно до п. 15-1 постанови КМУ від 23.11.2011 р. № 1210 особа має право на отримання лише одного виду надбавки до пенсії за її вибором. Оскільки розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, є меншим, ніж розмір підвищення, яке виплачується позивачу як інваліду війни 2 групи, ОСОБА_1 відмовлено у нарахуванні додаткової пенсії.

Позивач покликається на статтю 60 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції, яка діяла до внесення змін Законом України від 28.12.2014 №76-VIII, а саме: "Особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть надаватися й інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України".

Позивач вважає, що відмова у призначені додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, є протиправною, що і стало підставою для звернення його до суду.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ І СТОРІН.

12 квітня 2019 року відкрите провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надати до суду належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

25 квітня 2019 року надійшли матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .

02 травня 2019 року відповідачем поданий відзив на адміністративний позов, де зазначається про незгоду з позовними вимогами.

Відповідач вказує на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210 (із подальшими змінами) особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань» і «Про соціальний захист дітей війни», таке підвищення провадиться за їх вибором за однією з підстав.

У зв`язку з тим, що позивачу вже встановлене підвищення до пенсії, як інваліду війни 2 групи згідно з Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", підстав для призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю згідно статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», немає.

Просить у задоволенні позову відмовити.

Судом відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін у зв`язку з необґрунтованістю.

Дослідивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд виходить з наступного.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , громадянин України 1953 року народження, з 01.11.1996 року отримує пенсію по інвалідності, розмір якої обчислений відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, з урахуванням порядку пільгового обчислення (зниження) пенсійного віку як особі, яка працювала на роботах з небезпечними та шкідливими умовами праці за Списком №1.

Згідно з матеріалами пенсійної справи, копії яких є у справі, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії ( посвідчення серії НОМЕР_5 від 09.03.1995), інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом війни 2 групи (посвідчення серії НОМЕР_4 від 14 липня 2017 року).

До пенсії позивачу було встановлено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії.

08 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача про встановлення та виплату йому підвищення як інваліду війни 2 групи в розмірі 40% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Позивачу за його заявою з 08.02.2017 року встановлене підвищення як інваліду війни 2 групи в розмірі 40% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, була припинена.

01.03.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з донарахуванням додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України № 6-р/2018 від 18.07.2018 року.

Листом № 6131/К-7 від 15.03.2019 року відповідач відмовив у перерахунку пенсії з донарахуванням додаткової пенсії, посилаючись на те, що статті 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» рішенням Конституційного Суду України № 6-р/2018 не визнавались неконституційними, а відповідно до п. 15-1 постанови КМУ від 23.11.2011 р. № 1210 особа має право на отримання лише одного виду надбавки до пенсії за її вибором.

ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ,

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі також - Закон) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності з 1 січня 2015 року, статтю 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено у новій редакції та визначено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України.

Однак, вказану редакцію статті 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 6-р/2018 від 17.07.2018.

У той же час, положення статей 50, 54 Закону №796-XII неконституційними не визнавались, а тому також є чинним та не скасований пункт 15-1 Порядку №1210.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Постанова КМУ №1210) було затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України установлено, що норми і положення, зокрема, статі 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, Верховна Рада України визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 15-1 постанови Кабінету Міністрів України №1210 встановлено, що особи, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань" і "Про соціальний захист дітей війни", таке підвищення провадиться за їх вибором за однією з підстав.

Відповідно до частини четвертої статті Закону №3551-ХІІ інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам війни ІI групи - на 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відтак, позивач має право як на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю згідно з Законом №796-ХІІ, так і на підвищення до пенсії як інваліду війни згідно з Законом №3551-ХІІ, однак він не може отримувати обидва види нарахувань одночасно, а повинен обрати вид підвищення лише за однією з можливих підстав.

Отже, у цьому випадку, припиняючи виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, віднесеній до категорії 1 відповідно до статті 50 Закону №796-ХІІ, відповідач діяв правомірно, оскільки позивач у 2017 році самостійно обрав підвищення до пенсії як інваліду війни, що передбачене ч. 4 ст. 13 Закону №3551-ХІІ, шляхом подачі особистої заяви.

Зазначена правова позиція відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року по справі №363/4916/16-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилання позивача на Рішення Конституційного суду України від 17.07.2018 р. №6-р/2018 по справі №1-11/2018 (3830/15), суд виходить з наступного.

Зазначеним рішенням визнані неконституційними, зокрема, стаття 53 (крім її назви), стаття 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким:

1) текст статті 53 було викладено у такій редакції:

"Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячна компенсація сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням інших доходів не можуть перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність";

2) Статтю 60 було викладено у такій редакції:

"Стаття 60. Право вибору пільг та компенсацій особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України".

Цим же рішенням Конституційного суду також установлено порядок його виконання, та вказано, що застосуванню підлягають статті 53 та 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, а саме:

"Стаття 53. Виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника:

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячна компенсація сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу".

"Стаття 60. Інші пільги та компенсації особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

Особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть надаватись й інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України"

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного суду зазначено, зокрема, що Закон № 76-VIII в частині скасування або обмеження пільг, компенсацій і гарантій, установлених Законом №796-XII, щодо соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суперечить положенню частини другої статті 3 Конституції України, відповідно до якого держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Отже, у статті 53 Закону №796-XII визнано неконституційним саме обмеження максимальним розміром додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У той же час, положення ст.50 Закону №796-XII та п.26 розділу VІ "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України в частині, що делегує повноваження щодо визначення умов, порядку призначення та розмірів відповідних пенсійних виплат Кабінету Міністрів України, неконституційними не визнавались, а тому, також є чинним та не визнаний неконституційним пункт 15-1 Порядку №1210.

Відтак, висновки у вказаному рішенні Конституційного Суду України прямо не відносяться до предмету розгляду даної справи.

Зазначена правова позиція відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року по справі №363/4916/16-а.

Суд приходить до висновку, що відповідач, відмовивши у нарахуванні позивачу додаткової пенсії, діяв в межах своїх повноважень, на виконання вимог Закону №796-XII та Порядку №1210.

Відтак, з урахуванням правової позиції Верховного Суду (справа №363/4916/16-а), суд дійшов висновку, що відповідач довів, що діяв у межах закону, а тому у позові потрібно відмовити.

Судові витрати, які підлягають розподілу, у справі відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя І.С. Козачок