Справа № 520/1912/19
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 р. справа № 520/1912/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Лук`янчук О.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача - Биковченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40108599) від 28.08.2018 р. щодо розгляду по суті заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про виплату одноразової грошової допомоги протиправною;

- скасувати рішення Головного управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40108599) від 28.08.2018 р. щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40108599) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 99 Закону України «Про національну поліцію».

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги, яка виявилась в тому, що ГУНП в Харківській області відмовляючи позивачу в виплаті одноразової грошової допомоги, не вказав, на думку позивача, жодних підстав, передбачених Законом № 580-VII, тобто заява позивача про призначення одноразової грошової допомоги суб`єктом владних повноважень по суті не розглянута. На підставі вищезазначеного, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказав, що ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про виплату одноразової грошової допомоги поза межами шести місячного строку після звільнення з лав Національної поліції, а тому не має права на призначення одноразової грошової допомоги, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію". Представник відповідача зауважив, що управлінням розглянута по суті заява ОСОБА_1 про виплату ОГД, в результаті чого сформовано відповідний висновок про відмову у призначенні ОГД, а тому відповідачем не допущена бездіяльність щодо розгляду заяви позивача.

Позивач через канцелярію суду надав відповідь на відзив, в якій послався на безпідставність та необґрунтованість доводів, які зазначені відповідачем у відзиві на позов.

У судовому засіданні 15.05.2019 року сторони підтримали свої правові позиції по справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в лавах Національної поліції України.

Наказом ГУНП в Харківській області № 361 о/с від 27.06.2016 року позивач був звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 10). Підстава звільнення - рапорт ОСОБА_1 від 23.09.2016, свідоцтво про хворобу від 05.09.2016 № 289, видане ВЛК ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області»

23.08.2017 року сформовано довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 686176, відповідно до якої ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ОВС.

Вказані обставини також підтверджені постановою ДУ «Територіальне медичне обєднання МВС України по Харківській області» від 29.08.2017 року № 33/41-3/80.

13.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ГУНП в Харківській області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому медико-соціальною експертною комісією 2 групи інвалідності.

06.06.2018 року ГУНП в Харківській області сформовано висновок про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі п.п. 4 п. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» (термін встановлення інвалідності перевищує шість місяців після звільнення).

Про вказане рішення ГУНП в Харківській області повідомлено ОСОБА_1 листом від 28.08.2018 року № 321/119/05/29-2-2018.

Підставою звернення позивача до суду із даним позовом слугувало те, що відповідач, відмовляючи позивачу в призначенні ОГД, не вказав, на думку позивача, жодних підстав, передбачених Законом № 580-VII, тобто заява позивача про призначення ОГД суб`єктом владних повноважень по суті не розглянута.

У відповідності до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Аналогічні норми містяться і у пп. 2 п. 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок №850)

Відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

З 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ), яким врегульовано, в тому числі питання виплати одноразової грошової допомоги. З прийняттям зазначеного Закону втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Відповідно до п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено перелік осіб, які за цим Законом мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

У відповідності до ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до пп. «б» п. 4 ч.1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, у разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності IIІ групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського визначено Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 (далі - Порядок № 4), відповідно до п. 1 якого днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 вересня 2016 року № 916 зареєстрований Міністерством юстиції України від 22 вересня 2016 року за №1277/29409, пункт 5 розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Водночас, приписами п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» чітко унормовно, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

З правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що у разі звернення поліцейського із заявою про отримання ОГД, останнім має бути дотримано часовий критерій в шість місяців між моментом звільнення зі служби (у зв`язку із захворюванням, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції) та моментом звернення із заявою про отримання ОГД. Водночас, недотримання вимог щодо подання заяви про призначення ОГД протягом саме шести місяців з моменту звільнення поліцейського зі служби слугує достатньою правовою підставою для відмови у нарахування такої грошової допомоги.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові по справі № П/811/642/17 від 25.05.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнено зі служби 27.09.2016 року, а із заявою про призначення ОГД позивач звернувся до ГУНП в Харківській області лише 13.09.2017 року, тобто майже через рік після звільнення зі служби, що суперечить вимогам 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Судом не приймається до уваги посилання позивача на те, що інвалідність ОСОБА_1 була встановлена понад шість місяців після звільнення з поліції та акт огляду МСЕК серії 12 ААА № 686176 сформовано лише 23.08.2017 року, тобто за відсутності в цьому вини позивача, оскільки позивачем не надано до суду належних доказів наявності об`єктивних, непереборних обставин, які перешкоджали позивачу протягом 6 місяців після звільнення з лав поліції вжити заходів щодо оформлення інвалідності.

При цьому, суд приймає до уваги, але не враховує надані позивачем докази на підтвердження перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 01.03.2017 року по 14.03.2017 року та з 16.06.2017 року по 04.07.2017 року, згідно виписок із медичної картки стаціонарного хворого № 1791 від 14.03.2017 року та № 5187 від 04.07.2017 року, що, на думку позивача перешкоджали йому звернутись до медичного закладу з метою встановлення інвалідності, оскільки з моменту звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції 27.09.2016 року до першого перебування на лікуванні уже минуло більше п`яти місяців.

По-друге, суд зазначає, що періоди перебування позивача на лікуванні продовжувались не більше двох місяців, що, в свою чергу, не позбавляло позивача можливості звернутись до медичного закладу з метою встановлення інвалідності у законодавчо визначені строки.

Підсумовуючи вищезазначене, враховуючи те, що позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги поза межами шести місяців після звільнення з поліції, доказів наявності поважних, об`єктивних причин, які перешкоджали позивачу реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги у строки, визначені Законом України «Про Національну поліцію» позивачем до суду також не надано, а відтак суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, визначеної Законом України «Про Національну поліцію».

Таким чином, позовні вимоги в частині скасування рішення Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги задоволенню не підлягають.

Окремо, суд звертає увагу, що позивач в прохальній частині просить суд скасувати рішення Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.08.2018 року щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, однак таке рішення Головного управління Національної поліції в Харківській області сформовано у вигляді висновку від 06.06.2018 року, а листом від 28.08.2018 року № 321/119/05/29-2-2018 лише повідомлено заявника про результати розгляду його заяви.

Стосовно вимог позивача в частині визнання бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги протиправною, то суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову, позивач вважає, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області допущену протиправну бездіяльність, яка виявилась в тому, що суб`єктом владних повноважень фактично не розглянуто по суті заяву ОСОБА_1 про призначення ОГД та відповідач не вказав жодної з підстав відмови у призначенні ОГД у розумінні ст. 101 Закону № 580-VIII.

Суд зауважує, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, заяву ОСОБА_1 про призначення ОГД розглянуто ГУНП в Харківській області шляхом оформлення висновку від 06.06.2018 року, в в якому чітко зазначено підставу відмови у призначенні ОГД термін встановлення інвалідності перевищує шість місяців після звільнення, що узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище, а підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи інтересів, при цьому обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Також, суд звертає увагу, що позивачем ані в даному адміністративному позові, ані під час розгляду справи не визначено обставини дотримання відповідачем вимог вищезазначених норм права щодо строку розгляду заяви про призначення ОГД як прояв бездіяльності ГУНП в Харківській області під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення ОГД.

З огляду на фактичні обставини справи та зумовленого ними нормативного регулювання спірних правовідносин, з рахуванням того, що ГУНП в Харківській області виконано вимоги Закону щодо вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги за заявою позивача, прийнявши рішення про відмову у задоволенні заяви позивача щодо призначення й виплати одноразової грошової допомогиь у формі висновку, що в свою чергу виключає допущення суб`єктом владних повноважень бездіяльності щодо розгляду/не розгляду вказаного питання, а відтак заявлена позивачем вимога про визнання протиправної бездіяльності ГУНПв Харківській області задоволенню не підлягає.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 99 Закону України Про національну поліцію, то вказана вимога має похідний характер від попередньої, яка залишена судом без задоволення, а тому суд також відмовляє у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16 травня 2019 року.

Суддя Горшкова О.О.