Справа № 500/1120/19
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про самовідвід судді

Справа № 500/1120/19

17 травня 2019 рокум. Тернопіль

Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву судді про самовідвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління транспорту, комунікацій та зв`язку Тернопільської міської ради та комунальне підприємство "Тернопільелектротранс" про визнання протиправним та нечинним рішення,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2019 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління транспорту, комунікацій та зв`язку Тернопільської міської ради та комунальне підприємство "Тернопільелектротранс" про визнання протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 420 від 02.05.2019 "Про тарифи на перевезення пасажирів електричним транспортом в м. Тернополі".

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2019 визначено головуючого у справі суддю Тернопільського окружного адміністративного суду Мірінович У.А.

Водночас, у позовній заяві позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 420 від 02.05.2019 "Про тарифи на перевезення пасажирів електричним транспортом в м. Тернополі" до набрання законної сили рішенням у справі.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Надалі, до вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову та відкриття провадження у даній справі, а саме приблизно о 12. год. 00 хв. 17.05.2019 до службового кабінету головуючого судді Мірінович У.А. прийшла особа, яка представилася ОСОБА_1 , що є позивачем у даній справі. Останній зазначив про необхідність розгляду його заяви про забезпечення позову у судовому засіданні для надання додаткових пояснень та доказів, а також вказав на інші обставини, які на його думку потребують врахування судом для ухвалення рішення у даній справі. В той же час, суддею Мірінович У .А . у присутності інших працівників суду, з метою уникнення такого спілкування з позивачем без присутності інших сторін у даній справі, неодноразово було наголошено про неможливість такого позапроцесуального спілкування.

З огляду на зазначене, головуюча суддя Мірінович У.А. дійшла висновку, що така спроба позапроцесуального спілкування надалі може викликати в учасників справи сумнів щодо неупередженості або об`єктивності судді, а тому існують підстави для вирішення питання про самовідвід судді у даній справі.

Відповідно до частин першої та восьмої статті 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Вирішення питання про відвід здійснюється в порядку письмового провадження.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (Рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Стаття 15 Кодексу суддівської етики затвердженого на XI з`їзді суддів України 22.03.2013 зазначає, що: "Неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді".

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 у справі "Білуга проти України", від 28.10.1998 у справі "Ветштайн проти Швейцарії" тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи "Пуллар проти Сполученого Королівства" і "Томанн проти Швейцарії", а також "Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції" і "Дактарас проти Литви").

Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Довіра це суб`єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але всупереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв`язку з цим викликають недовіру до суду.

При цьому, можливість переконання особи у протилежному залежить не тільки від обґрунтування законності вчинених судом дій, а й від бажання та здатності особи сприймати це обґрунтування та розуміти дії, які можуть не відповідати її прямим інтересам.

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям:

- забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається свідчить про неупередженість суду;

- судом створено достатні гарантії для усунення підстав і навіть потенційної можливості побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Так, стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 етапі 6 Конвенції захист прав і основних свобод людини, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії", рішення від 24.02.1993, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" ( заява № 33958/96. п. 42. ЄСПЛ 2000-ХІІ).

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те. що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" ( рішення від 10.06.1996 Reports 1996-III, с. 794. п. 38).

Застосовуючи об`єктивний критерії, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумнів в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обгрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна, ( п. 44. та рішення у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" ( рішення від 07.08.1996. Reports 1996-ІІІ, с. 951- 952. п. 58).

У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ( рішення від 26.10.1984, серія А. № 86. с. 14. п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна, там само, та рішення у справі "Кастільо Альгар проти Іспанії" ( рішення від 28.10.1998. Reports 1998-УІІІ. с. 3116. п. 45).

Крім того, як вказав Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10.10.2009), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" , "Веттштайн проти Швейцарії" . У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (рішення від 10.06.1996. Reports 1996- ІІІ. с. 794. п. 38).

Європейських суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що посадові особи держави не мають права виказувати будь-які думки щодо певних юридичних обставинах, які є предметом розгляду судовими інстанціями, так як в країнах, де є реальний поділ гілок влади, виконавчі та законодавчі органи влади не мають будь-яким чином впливати на судову владу.

В рішенні ЄСПЛ "Тhe Sunday Times проти Сполученого Королівства" від 26.04.1979, вказано: "Якщо спірні питання обговорюються публічно і в такий спосіб, що громадськість може передчасно зробити свої висновки стосовно них, існує небезпека втрати довіри до суду. Крім того, якщо люди звикають до псевдо-процесів у ЗМІ, із часом це може спричинити невизнання суду єдиним органом, створеним для вирішення правових спорів".

З огляду на зазначене, приходжу висновку про наявність обставин які можуть служити підставою для об`єктивних сумнівів у безсторонності суду, що в свою чергу негативно впливатиме на забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

Таким чином, з метою здійснення завдань та забезпечення дотримання принципів адміністративного судочинства і об`єктивного ставлення позивача та довіри до суду, суддя дійшла висновку, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 31, 36, 39, 40, 41, 241, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити самовідвід головуючого судді Мірінович У.А. в адміністративній справі № 500/1120/19.

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління транспорту, комунікацій та зв`язку Тернопільської міської ради, комунальне підприємство "Тернопільелектротранс" про визнання протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 420 від 02.05.2019 "Про тарифи на перевезення пасажирів електричним транспортом в м. Тернополі" разом із заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вказаній справі, - передати для проведення її подальшого перерозподілу в автоматизованій системі документообігу суду.

Ухвала суду за наслідками розгляду заяви про самовідвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

Копія вірна

Суддя Мірінович У.А.