Справа № 523/15971/18
Суддя: Сувертак І. В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/38/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2019 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді - Сувертак І.В.

при секретарі - Кругліков О. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду F 5 в місті Одесі,

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (65111, АДРЕСА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області сержанта поліції ОСОБА_2 (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління патрульної поліції в Одеській області (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5), про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову серії ВР F143815 від 06 листопада 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Свої вимоги мотивує тим, що 06 листопада 2018 року інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області сержанта поліції ОСОБА_2 відносно позивача була винесена постанова серії ВР F143815 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Як зазначив позивач, 06 листопада 2018 року він здійснив розворот в бік Одеси дотримуючись правил дорожнього руху, потім він зупинився, відповідно до ПДР, на прохання відповідача.

Після перевірки документів відповідач повідомив про винесення оскаржуваної постанови у звFязку з порушенням ПДР позивачем, оскільки він не ввімкнув світлову сигналізацію при зупинці автомобіля на вимогу поліцейського, чим порушив п. 9.9 ПДР.

Оскільки позивач з зазначеною постановою не погоджується та вважає, що правил дорожнього руху ним порушено не було, у звFязку з численними порушеннями при складанні та оформленні зазначеної постанови, він звернувся з зазначеним позовом до суду.

Позивач надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, адміністративний позов підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволенні та скасуванні постанови серії ВР F143815 від 06 листопада 2018 року.

Представник третьої особи надав пояснення щодо позову в котрому просив залишити постанову інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області сержанта поліції ОСОБА_2 без змін та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити з позиції, що викладені в зазначеному поясненні. (а.с. 38-44). Окрім того, в якості доказу, додано диск з відеофіксацією порушення та зазначених подій. (а.с. 44).

Вивчивши матеріали справи, суд залишає адміністративний позов ОСОБА_1 без задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субFєктів владних повноважень..

Згідно частини 5 ст. 5 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Пунктом 1 ч.1 ст. 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субFєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Позивач (особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою ДАІ (поліції), ОВС, в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адмінстягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адміністративної відповідальності, який повинен розглядатися за нормами КАС України.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Вказаний строк для оскарження позивачем був дотриманий.

Згідно ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які матеріали і фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

У відповідності до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовFязаний зFясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помFякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зFясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 06 листопада 2018 року інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області сержанта поліції ОСОБА_2 відносно позивача була винесена постанова серії ВР F143815 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 425 гривень.

Оскаржувана постанова була винесена відповідачем, оскільки ОСОБА_1 не ввімкнув світлову сигналізацію при зупинці автомобіля на вимогу поліцейського, чим порушив п. 9.9 ПДР.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовFязані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ F 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовFязаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; ...».

Відповідно до п 9.9. Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена:

а) у разі вимушеної зупинки на дорозі;

б) у разі зупинки на вимогу працівника міліції або внаслідок засліплення водія світлом фар;

в) на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами;

г) на механічному транспортному засобі, що буксирується;

ґ) на механічному транспортному засобі, позначеному розпізнавальним знаком "Діти", що перевозить організовану групу дітей, під час їх посадки чи висадки;

д) на всіх механічних транспортних засобах колони під час їх зупинки на дорозі;

е) у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Факт вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що «органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення:..., зокрема, і за частиною 2 статті 122»).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст. 258 КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місиі вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС F 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.»

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС F 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обFєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 106 КАС України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази. Позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи зазначене, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову, тому і відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 2,5, 6, 8-11, 13-14, 19-21, 293 , 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (65111, АДРЕСА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області сержанта поліції ОСОБА_2 (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління патрульної поліції в Одеській області (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5), про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення F залишити без задоволення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд міста Одеси.

Суддя