Справа № 826/4345/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4345/18 Суддя першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Аліменка В.О. та Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року, яка прийнята в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області та Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року ПАТ «Черкасиобленерго» звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 12 лютого 2017 року № Ю-5770-17 та рішення ДФС України від 12 лютого 2018 року № 4889/6/99-99-11-02-02-25.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що в період дії мораторію фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань не нараховуються.

Головне управління ДФС у Черкаській області подало відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначило, що на момент виникнення спірних правовідносин ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачала, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Від ДФС України відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Черкасиобленерго» не надходив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ПАТ «Черкасиобленерго» задовольнити частково, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року - скасувати в частині відмови в задоволенні позовної вимог щодо визнання протиправною та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) та прийняти нове рішення про часткове задоволення позову в цій частині виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14 травня 2004 року у справі № 01/1494 було порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Черкасиобленерго», розгляд якої на даний час не завершений.

ПАТ «Черкасиобленерго» перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Черкаській області як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Відповідач виніс та направив позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 лютого 2017 року № Ю-5770-17 на загальну суму 375845 грн 61 коп., з яких 222335 грн 93 коп. 00 коп. - недоїмка, 124786 грн 79 коп. - штраф та 28722 грн 89 коп. - пеня.

ПАТ «Черкасиобленерго» оскаржило зазначену вимогу в адміністративному порядку. Однак рішенням ДФС України від 12 лютого 2018 року № 4889/6/99-99-11-02-02-25 у задоволенні скарги позивача було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними вимогою та рішенням, ПАТ «Черкасиобленерго» звернулося до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ПАТ «Черкасиобленерго», суд першої інстанції виходив з того, що строк сплати єдиного внеску настав після порушення справи про банкрутство, дія мораторію на виконання таких зобов'язань не поширюється, у зв'язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів визнані у Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до абз. 1 ч. 4, ч. 7 ст. 12 вказаного Закону у редакції, що діяла на час порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ «Черкасиобленерго», мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Згідно з абз. 4 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у зазначеній редакції протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Зазначені норми права вказують на те, що в період дії мораторію нарахування штрафів та пені за порушення строків сплати єдиного внеску не застосовується.

Положення ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлюють заборону нарахування санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) незалежно від дати їх виникнення: до введення мораторію чи після порушення провадження у справі про банкрутство.

З 19 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яким відповідний Закон викладений у новій редакції.

У відповідності до абз.абз. 2, 4 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, що діє з 19 січня 2013 року, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

- не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Отже, з 19 січня 2013 року в період дії мораторію не застосовуються фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання лише тих зобов'язань, строк виконання яких настав до початку провадження у справі про банкрутство.

Відповідно, ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, що діяла на час складання оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки), не встановлювала заборону щодо нарахування штрафів та пені за порушення строків сплати поточних зобов'язань з єдиного внеску ПАТ «Черкасиобленерго».

Звертаючись до суду з даним позовом та апеляційною скаргою, ПАТ «Черкасиобленерго» вказувало на те, що вимога Головного управління ДФС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 12 лютого 2017 року № Ю-5770-17 була складена без урахування заборони щодо нарахування штрафів та пені, встановлених ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, що діяла на час порушення провадження у справі про банкрутство товариства.

Відповідачі, у свою чергу, заперечують про задоволення вимог позивача з тих підстав, що до даних правовідносин підлягає застосуванню ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, що діяла на час складання та надсилання позивачу оскаржуваної вимоги.

Надаючи правову оцінку зазначеним доводам сторін, колегія суддів враховує п. 11 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до якого Положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Враховуючи, що у відношенні ПАТ «Черкасиобленерго» на момент набрання чинності зазначеним Законом господарський суд не прийняв постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, колегія суддів прийшла до висновку що у даних правовідносинах слід керуватися ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, що діяла до 19 січня 2013 року.

Зазначений висновок суду відповідає також правовій позиції Верховного Суду щодо застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у подібних правовідносинах, що викладена у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 823/2240/17.

Під час вирішення зазначеної справи Верховний Суд прийшов до висновку про те, що ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній до 19 січня 2013 року та на час введення мораторію) визначала абсолютну заборону на застосування під час мораторію всіх санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Зміст цієї заборони не пов'язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому санкції за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення.

Суд зазначив, що у межах спірних відносин постанова господарського суду про визнання позивача банкрутом відсутня, справа про його банкрутство порушена до набрання чинності Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в новій редакції, а відтак застосуванню підлягає цей закон в редакції до 19 січня 2013 року.

Також Верховний Суд погодився з позицією суду апеляційної інстанції, що боржник повинен виконувати зобов'язання, які виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як раніше зазначалося, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12 лютого 2017 року № Ю-5770-17 складена на загальну суму 375845 грн 61 коп., з яких 222335 грн 93 коп. 00 коп. - недоїмка, 124786 грн 79 коп. - штраф та 28722 грн 89 коп. - пеня.

Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати зазначену вимогу в повному обсязі. Однак зі змісту адміністративного позову ПАТ «Черкасиобленерго» вбачається, що позивач не погоджується із вказаним рішенням податкового органу лише у частині нарахування штрафу та пені. Обґрунтування вимоги про скасування такого рішення у частині недоїмки адміністративний позов та апеляційна скарга не містять.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ПАТ «Черкасиобленерго» у частині визнання протиправною і скасування вимоги Головного управління ДФС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 12 лютого 2017 року № Ю-5770-17 у частині сплати штрафу в розмірі 124786 грн 79 коп. та пені у розмірі 28722 грн 89 коп.

Натомість вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення ДФС України від 12 лютого 2018 року № 4889/6/99-99-11-02-02-25 про відмову в задоволенні скарги не підлягає задоволенню.

У відповідності до п. 56.10 ст. 56 Податкового кодексу України рішення ДФС України є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З аналізу вказаної норми права вбачається, що судовому оскарженню підлягають лише ті рішення суб'єкта владних повноважень, які безпосередньо впливають на права, інтереси та обов'язки позивача у сфері публічно-правових відносин.

Саме по собі рішення ДФС України, прийняте за результатами вирішення скарги на вимогу про сплату боргу (недоїмки), прийняте в порядку досудового врегулювання, не створює, не змінює та не припиняє прав та обов'язків, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про його скасування.

Також колегія суддів враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26 березня 2019 року у справі №810/869/16, згідно якого запроваджені Податковим кодексом України способи оскарження рішень податкових органів - адміністративний та судовий - повною мірою дають можливість платнику податків захистити порушене права, при цьому за механізмом їх реалізації вони не є тотожними. Доводи позивача, викладені у скарзі, оцінені судом під час розгляду справи, а не шляхом оцінки рішення, прийнятого вищестоящими податковими органами за результатами адміністративного оскарження.

Отже, доводи апеляційної скарги ПАТ «Черкасиобленерго» частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 24 грудня 2018 року та є підставами для його скасування у частині.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, проте ухвалив судове рішення з додержанням з неправильним застосуванням норм матеріального у частині. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ПАТ «Черкасиобленерго» задовольнити частково, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року - скасувати в частині відмови в задоволенні позовної вимог щодо визнання протиправною та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) та прийняти нове рішення про часткове задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» щодо визнання протиправною і скасування вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 12 лютого 2017 року № Ю-5770-17 у частині сплати штрафу в розмірі 124786 грн 79 коп. та пені у розмірі 28722 грн 89 коп. - скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову в цій частині.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.О. Аліменко

Н.М. Літвіна