Справа № 444/3367/18
Суддя: Зеліско Р. Й.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/3367/18
Провадження № 2-а/444/20/2019
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовква Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу з обслуговування доріг державного значення 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Стадник Тараса Теодозійовича, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 674456 від 18.10.2018 року,-

В С ТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до інспектора взводу з обслуговування доріг державного значення 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Стадник Тараса Теодозійовича, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції у якому просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 674456 від 18.10.2018 року, а провадження у справі закрити з мотивів відсутності складу адміністративного правопорушення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він працюючи трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва ПП «Західний Буг», 18 жовтня 2018 року керуючи службовим транспортним засобом, трактором марки John Deere 6170 Р, державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом марки ЗПТС-12, державний номерний знак НОМЕР_2, здійснював перевезення мінеральних добрив (добриво складне мінеральне (NP+S) 12:24+12S) зі складу невідокремленого структурного підрозділу ПП «Західний Буг» с. Гійче на склад невідокремленого структурного підрозділу ПП «Західний Буг» смт. Жвирка та о 14:16:05 год. на автомобільній дорозі у Львівській області Ковель-Жовква. Р15 138 км під час перевезення наведеного вище мінерального добрива в кількості 11 тон, та які були упаковані в 11 штук контейнерів мяких МКРП (разового використання) 1 тона, був зупинений інспектором взводу з Обслуговування доріг державного значення 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Стадником Тарасом Теодозійовичем (надалі «Відповідач»), яким було заявлено, що вантаж, який він перевозить відноситься до переліку небезпечних вантажів, так як нібито до нього входить речовина «аміак» і для його перевезення необхідний спеціальний дозвіл.

Стверджує, що він не погодився з інспектором і заявив, що не являється спеціалістом в галузі хімічних речовин, не має освіти хіміка, не має юридичної освіти і не може сказати, чи відноситься ці мінеральні добрива до небезпечних вантажів чи не відносяться до них. Однак він був впевнений, що як би ці мінеральні добрива відносилися б до небезпечних вантажів, то ПП «Західний Буг» виготовило б такий дозвіл та надало б такий йому у дорогу. Оскільки цього документа йому у дорогу видано не було, вважав, що ці мінеральні добрива не відносяться до небезпечного вантажу.

Всупереч його поясненням інспектором було винесено оскаржувану постанову, з якою він не погоджується, вважає її протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що добриво складне мінеральне (NP+S) 12:24+12S, яке він перевозив на службовому транспортному засобу, і яке належить на праві власності ПП «Західний Буг» є тим самим «добривом азотно-фосфорні суміші», а отже не підпадає під дію Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів, до якої Україна приєдналася шляхом прийняття Закону України від 2 березня 2000 року № 1511-III.

Крім того звертає увагу, що те, що «добриво азотно-фосфорні суміші» не відноситься до небезпечного вантажу зазначено на офіційному сайті Державтоінспекції МВС України (http://www.sai.gov.ua/uploads/filemanager/file/gruz.pdfi в розділі «Перелік небезпечних вантажів, на перевезення яких необхідно отримувати погодження дорожнього перевезення небезпечних вантажів Державтоінспекції МВС України».

Стверджує, що фізико-хімічні показники добрива складного мінерального марки NP 12:24+10S, збагаченого сіркою та кальцієм, зазначені у паспорті якості.

Беручи до уваги дані, які вказані в паспорті якості добрива складні мінеральні марки NP 12:24+12S, такі не містять в собі аміак, як про це зазначив відповідач в оскаржуваній постанові від 18.10.2018 року.

А тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, як наслідок просить адміністративний позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак його представник, адвокат Боровець Микола Степанович подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав і просить такі задовольнити.

Відповідач інспектор взводу з обслуговування доріг державного значення 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Стадник Тарас Теодозійович, представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не зявилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Від них на адресу суду не надходило жодних клопотань, відзиву на адміністративний позов.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

П. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так як представник відповідача, відповідач в судове засідання не зявилися без повідомлення причин неявки, жодних відомостей про поважність причин такої неявки у суду немає, представник позивача просить справу розглядати без її участі та участі самого позивача, а суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності учасників.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Конституцією України закріплено норму щодо обовязку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19).

З копії постанови серії ЕАВ № 674456, яка винесена інспектором взводу з обслуговування доріг державного значення 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Стадником Тарасом Теодозійовичем 18.10.2018 року, вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. за те, що він 18.10.2018 року о 14:16 год. перевозив на транспортному засобі Johnomer Deere, номерний знак НОМЕР_1, вантаж, а саме добриво мінеральне, до складу якого входить аміак, що є небезпечним вантажем, без дозволу на перевезення ДПНВ, чим, на переконання інспектора поліції, порушив п. 22.5 ПДР, а саме порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак це правило не стосується правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Суд враховує, що у позовній заяві, яка подана на адресу суду, позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення 18.10.2018 року.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідачем, представником відповідача не виконано обовязку, який встановлений ч. 2 ст. 77 КАС України щодо доказування правомірності винесення оскаржуваної постанови.

В той же час судом детально зясовано обставини справи.

Так згідно п. 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів.

Ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами .

Суд враховує, що позивач 23 лютого 2015 року був прийняти на роботу в ПП «Західний Буг» трактористом- машиністом-стажистом на підставі трудового договору № 51/ТД-ЗБ від 20 лютого 2015 року та наказу (розпорядження) № 473 від 20.02.2015 року.

В подальшому на підставі наказу ПП «Західний Буг» № 642 від 18.03.2015 року він був переведений на посаду тракториста-машиніста з 18.03.2015 року. На підставі наказу ПП «Західний Буг» № 137 від 01.10.2018 року найменування його посади було змінено на «тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва» (аркуш справи 13-15).

Спеціальним законом, який визначає правові, організаційні, соціальні та економічні засади діяльності, повязаної з перевезенням небезпечних вантажів залізничним, морським, річковим, автомобільним та авіаційним транспортом є Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів».

В статті 1 даного Закону України зазначено, що небезпечний вантаж - речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об'єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин.

Міністром внутрішніх справ України 26.07.2004 року було видано Наказ № 822 «Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів» (надалі - «Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів»).

Вказані Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів затверджені відповідно до вимог Законів України "Про перевезення небезпечних вантажів", "Про автомобільний транспорт", "Про приєднання України до Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ)".

В підпункті ї пункту 1.7 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів зазначено, що їх положення не поширюються на інші вантажі, які не підпадають під дію ДОПНВ (Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів).

Шляхом прийняття Закону України «Про приєднання України до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) від 2 березня 2000 року № 1511-ІII, Україна приєдналася до Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів.

Частиною першою статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Крім того, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, передбачено інші правила, ніж ті, що визначено у відповідному акті законодавства України, то згідно із частиною другою статті 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV "Про міжнародні договори України", статті 3 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV "Про міжнародне приватне право" застосовуються правила міжнародного договору.

В пункті «b» статті 1 Європейської угода про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів зазначено, що термін "небезпечні вантажі" означає речовини і предмети, що не допускаються до міжнародного дорожнього перевезення відповідно до положень додатків А і В або допускаються до неї з дотриманням визначених умов».

В статті 1 Європейської угода про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів зазначено: «Додатки до цієї Угоди є її невідємною частиною.».

В пункті 3.2.2 Таблиці В Правил доданих до Європейської угоди про міжнародне перевезення небезпечних вантажів визначено перелік небезпечних вантажів в алфавітному порядку, перелік речовин та виробів, що перелічені в порядку номерів ООН у таблиці А розділу 3.2.1.

Зокрема, в даній таблиці, зазначено, що добриво аміачно-нітратне-однорідні азотно-фосфатні, азотно-калійні або азотно-фосфатно-калійні суміші, що місять не більш ніж 70 % нітрату амонію та не більше ніж 0,4 % загальної кількості горючого органічного матеріалу, який розрахований з вуглецем або не більше ніж 45 % нітрату амонію та необмежену кількість горючого матеріалу не підпадає під дію ВОПНВ.

З копії вимоги-забірної картки № 3Б00-030348 на отримання та переміщення матеріалів за 18 жовтня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 повинен був перевезти у склад МД насіння та ЗЗР смт. Жвирка добриво складне мінеральне (NP+S) 12:24+12S (аркуш справи 12).

Паспортом якості стверджуються характеристики даного добрива.

Добриво складне мінеральне (NP+S) 12:24+12S, яке перевозив позивач, є «добривом азотно-фосфорні суміші», а отже не підпадає під дію Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів, до якої Україна приєдналася шляхом прийняття Закону України від 2 березня 2000 року № 1511-III.

Крім того слід звернути увагу, що «добриво азотно-фосфорні суміші» не відноситься до небезпечного вантажу, про що зазначено на офіційному сайті Державтоінспекції МВС України (http://www.sai.gov.ua/uploads/filemanager/file/gruz.pdfi в розділі «Перелік небезпечних вантажів, на перевезення яких необхідно отримувати погодження дорожнього перевезення небезпечних вантажів Державтоінспекції МВС України».

Фізико-хімічні показники добрива складного мінерального марки NP 12:24+10S, збагаченого сіркою та кальцієм, зазначені у паспорті якості.

Беручи до уваги дані, які вказані в паспорті якості добрива складні мінеральні марки NP 12:24+12S, такі не містять в собі аміак, як про це зазначено відповідачем, інспектором взводу з обслуговування доріг державного значення 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Стадником Тарасом Теодозійовичем в оскаржуваній постанові.

А тому відповідно і перевезення такого вантажу, тобто добрива, не потребувало наявності дозволу на перевезення ДПНВ.

Згідно п. 1 ч. ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Як встановлено під час розгляду справи у діях позивача ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи встановлено, що позивачем не вчинено 18.10.2018 року протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що спричинили порушення вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Суд розглядаючи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 перевірив законність, правомірність винесення оскаржуваної постанови як в частині накладення адміністративного стягнення так і вцілому.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Виходячи з ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд приходить до висновку, що в діянні ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки під час розгляду справи в суді не доведено наявність протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, якою було б вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132- ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто не доведено самого факт вчинення адміністративного правопорушення.

Ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладені приписи процесуального законодавства, які встановлено в ч. 3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, що оскільки інспектором взводу з обслуговування доріг державного значення 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Стадником Тарасом Теодозійовичем неправомірно притягнуто гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою забезпечення гарантії, свобод і інтересів особи і громадянина, виходячи із наданих ст. 245 КАС України суду повноважень при прийнятті рішення, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. підлягає закриттю.

Задоволення позовних вимог в цій частині буде найбільш доцільним способом захисту порушеного права позивача.

В той же час суд приходить до висновку, що у задоволенні решти позовних вимог, а саме про визнання протиправною інспектора взводу з обслуговування доріг державного значення 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Стадника Тараса Теодозійовичапро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 674456 від 18.10.2018 року про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. слід відмовити, оскільки місцевий загальний суд, як адміністративний суд, за результатами розгляду справи не має права виносити рішення про визнання дій, постанови протиправними, так як ч. 3 ст. 286 КАС України передбачає чіткий перелік рішень, які суд приймає за результатами розгляду справи.

Як наслідок адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

На підставі ст. 139 КАС України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ч. 4 ст. 229, 241, 245, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора взводу з обслуговування доріг державного значення 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Стадника Тараса Теодозійовичапро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 674456 від 18.10.2018 року про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.- закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарги на судове рішення відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Суддя Р. Й. Зеліско