Справа № 2240/2907/18
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2240/2907/18
РІШЕННЯ

іменем України

15 травня 2019 року

м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати з 01.07.2016 по 31.01.2018 пенсії позивачу та зобов'язати відповідача сплатити заборгованість за весь час затримки виплати, а саме з 01.07.2016 по 31.01.2018.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що є пенсіонером та отримує пенсію за віком. З 18.11.2014 зареєстрований в м . Шепетівка, Хмельницької області як внутрішньо переміщена особа. Вважає, що відповідач протиправно не виплатив йому пенсію за період з 01.07.2016 по 31.01.2018, з підстав, не передбачених статтею 49 закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV). Позивач, вважаючи таку бездіяльність незаконною та такою, що порушує його право на пенсійне забезпечення, звернувся до суду з вказаним позовом.

У відзиві на позов відповідач в обґрунтування припинення виплати пенсії позивачу послався на постанову Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (далі - Постанова №509), від 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі - Постанова №637) та від 08.06.2016 №365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі - Постанова №365). Зазначив, що станом на 15.06.2016 не підтверджене місце проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 . Тому з 01.07.2016 пенсійний орган припинив виплату пенсії позивачу. В подальшому виконавчий комітет Шепетівської міської ради прийняв рішення, оформлене протоколом від 19.03.2018 №105, про відмову щодо виплати пенсії позивачу з 01.07.2016 по 31.01.2018. Вважає, що діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706-VII), підзаконними нормативними актами, прийнятими постановами Кабінету Міністрів України, тому права позивача не порушував. В задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Відповідно до довідки від 18.11.2014 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, фактичним місцем проживанням позивача було АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки від 22.01.2018 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживанням позивача є АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не виплатило позивачу пенсію за період з 01.07.2016 по 31.01.2018.

Рішенням, оформленим протоколом від 31.01.2018 №103, комісія з питань реалізації гарантованого права малозабезпеченим сім'ям про призначення соціальної допомоги виконавчого комітету Шепетівської міської ради відновила виплату пенсії позивачу відповідно до Постанови №365 з 01.02.2018.

Рішенням, оформленим протоколом від 19.03.2018 №105, комісія з питань реалізації гарантованого права малозабезпеченим сім'ям про призначення соціальної допомоги виконавчого комітету Шепетівської міської ради відмовила у відновленні виплати пенсії за період з 01.07.2016 по 31.01.2018.

Вважаючи протиправною бездіяльність пенсійного органу щодо виплати пенсії за період з 01.07.2016 по 31.01.2018, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості, гарантоване громадянам України частиною 1 статті 46 Конституції України.

Європейська соціальна хартія (переглянута), 1996 року, згода на обов'язковість якої надано Верховною Радою України та яка набрала чинності з 01.02.2007, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами "досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися" права та принципи, що закріплені у Хартії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом №1058-IV.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначені складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Отже, питання щодо припинення пенсійних виплат не можуть регулюватися підзаконними актами.

За змістом статті 1 Закону №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з пунктом 1 Постанови №637 призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим Постановою №509.

Відповідно до пункту 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою №509, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону №1706-VII та абзацом 6 цього пункту. Довідка, видана до 20.06.2016, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 вказаного Закону.

Пенсійний орган не надав доказів скасування довідки від 18.11.2014 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Частиною 1 статті 49 Закону №1058-IV визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Підставою для припинення виплати пенсії позивачу слугував той факт, що комісія з питань реалізації гарантованого права малозабезпеченим сім'ям про призначення соціальної допомоги виконавчого комітету Шепетівської міської ради встановила, що позивач не проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Крім того, рішенням, оформленим протоколом від 19.03.2018 №105, комісія з питань реалізації гарантованого права малозабезпеченим сім'ям про призначення соціальної допомоги виконавчого комітету Шепетівської міської ради відмовила у відновленні виплати пенсії за період з 01.07.2016 по 31.01.2018 у зв'язку з тим, що позивач не проживає за адресою, зазначеною у довідці від 18.11.2014 №.

Однак, Законом №1058-IV не передбачені такі підстави для припинення або призупинення виплати пенсії, як відсутність особи за місцем її проживання.

Конституційний Суд України у рішенні від 07.10.2009 №25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні у справі "Пічкур проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю у поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу.

У цих рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов'язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території.

Посилання відповідача як на підставу для призупинення виплати пенсії позивачу на Постанову №509, Постанову №637 та Постанову №365 суд вважає безпідставними, оскільки припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 Закону №1058-IV.

Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Аналогічна правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.09.2018 по справі №805/402/18.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Непідтвердження фактичного місця проживання не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова №365 є підзаконним нормативно-правовим актом.

У цьому випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи потребує від пенсіонера на відміну від інших громадян України здійснення додаткових дій, не передбачених законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без законних на те підстав.

У рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Тому, припиняючи нарахування та виплату позивачу пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому, право на отримання пенсії є об'єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України" питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Отже, встановлення судом вчинення відповідачем бездіяльності не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з 01.07.2016 здійснене не у спосіб, передбачений Законом №1058-IV, тому позов необхідно задовольнити.

Частиною 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії з 01.07.2016 по 31.01.2018.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 01.07.2016 по 31.01.2018.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1 в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 )

Відповідач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя

Г.В. Лабань