Справа № 522/6226/19
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

15 травня 2019 року

м. Київ

справа №522/6226/19

адміністративне провадження №П/9901/258/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кравчука В.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України, Верховної Ради України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про зобов`язання Президента України та Верховної Ради України вчинити певні дії, про відповідність чи протиріччя Конституції України, про підтримання прохання до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України вчинити певні дії.

в с т а н о в и в:

1. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2019 передано на розгляд Верховного Суду, як суду першої інстанції, матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в частині вимог, пред`явлених до Президента України, Верховної Ради України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо яких позивач просив:

1) зобов`язати Президента України і Верховну Раду України негайно розслідувати (у разі потреби - створити комісію з розслідування) щодо законності підстав реєстрації Центральною виборчою комісією Зеленського кандидатом на пост Президента України та щодо можливої державної зради членів Центральної виборчої комісії - зради Президентові України; підняти питання про не проведення інаугурації новообраного Президента (у разі його обрання) до завершення розслідування або до винесення кінцевого судового рішення по моїй справі в цій частині; розглянути питання про відміну (перенесення) виборів або про визнання їх результатів недійсними, а обраного на них кандидата Президентом;

2) зобов`язати Верховну Раду України (а Президента - внести прохання до Верховної Ради) переглянути Закон України «Про вибори Президента України» на предмет наявності в ньому критичних помилок (вказаних ним) та виправити помилки (або прийняти новий Закон «Про вибори Президента України», який би не містив таких помилок); розглянути питання про відміну вимоги грошової (виборчої) застави або про приведення розміру виборчої застави у відповідність до майнової спроможності переважної більшості населення України; У разі відсутності у суду повноваження для накладення зобов`язань на Президента України та Верховну Раду України - рекомендувати Президентові України та Верховній Раді України виконати вищевказані дії;

3) встановити, що Конституція України не забороняє - допускає створення Україною союзних об`єднань (за умови дотримання суверенітету і незалежності - і отже його положення про можливість в майбутньому новий рівноправний союз з Росією, Білорусією та іншими (у тому рахунку - європейськими) країнами не суперечить Конституції України), або на підставі висновку в постанові Верховного Суду України від 15.02.2019 по (його) справі №855/30/19 (адміністративне провадження №А/9901/27/19), що рівноправне об`єднання України з іншими державами, в якому влада належатиме Радам депутатів, є антиконституційним - постановити, що входження України в асоціацію з Європейським Союзом та до Європейського Союзу і в НАТО теж суперечить Конституції України (зокрема - ст. 1);

4) підтримати його прохання до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України перевірити кваліфікацію суддів (з повідомленням йому результату перевірки), які розглядали його справу №855/30/19 - членів колегії Шостого апеляційного адміністративного суду та членів колегії Верховного Суду України на основі розгляду Вищою кваліфікаційною комісією суддів рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 №855/30/19/7761/2019 і ухвали від 11.02.2019 по цій справі про залишення позову без розгляду в частині, що стосується скасування постанови про реєстрацію ЦВК кандидатом Зеленського та постанов Верховного Суду України від 15.02.2019 по справі №855/30/19 (провадження №А/9901/25/19) і адміністративне провадження №А/9901/27/19.

2. 13.05.2019 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, як суду першої інстанції надійшли зазначені матеріали позовної заяви.

3. Основний зміст позовних вимог пов`язаний з виявленням ОСОБА_1 наміру взяти участь (зареєструватись) у виборах Президента України як кандидата на пост Президента України, при цьому без внесення грошової застави. Відповідно обраний спосіб захисту цих прав позивача зводяться до того, щоб суд зобов`язав розслідувати законність підстав реєстрації ЦВК кандидатом на пост Президента України В. Зеленського, не допустив процедуру інавгурації, зобов`язав переглянути Закон України «Про вибори Президента України», встанов конституційність чи неконституційність положень статті 1 Конституції України, та підтримав прохання позивача щодо перевірки кваліфікації деяких суддів.

4. Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у цій справі Суд дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі.

5. За змістом ч. 4 ст. 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

6. Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів передбачені ст. 266 КАС України.

7. Вказані норми визначають вичерпний перелік спорів, вирішення яких відноситься до повноважень Верховного Суду як суду першої інстанції.

Щодо вимог позивача до Президента України, Верховної Ради України про зобов`язання їх розслідувати законність підстав реєстрації ЦВК кандидатом на пост Президента України В.Зеленського, не допущення процедури інавгурації, вирішення питання про відміну (перенесення) виборів або визнання їх результатів недійсними.

8. Позивач фактично висловлює незгоду з результатами виборів Президента України, яка, зокрема пов`язана з відмовою ЦВК зареєструвати позивача кандидатом на цей пост.

9. Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

10. Проте конституційне право на доступ до правосуддя не є безмежним. Метою суду (правосуддя) є захист порушених прав та свобод, належних людині, яка звертається за захистом (її суб`єктивних прав).

11. Право на оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, складовою якого є право звернення до суду (право на доступ до судової процедури), не є абстрактним, а пов`язане з правом конкретної особи, в інтересах якої виникає судовий процес, і з її переконанням у тому, що держава (в особі органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб) протиправно втрутилася у її права або свободи.

12. Отже, Конституція України закріплює гарантію для звернення до суду за захистом права, але не має на меті гарантувати сам лише судовий розгляд (судове слухання).

13. У статті 5 КАС України взаємозв`язок між правом особи на звернення до суду і порушенням її суб`єктивних прав знайшов остаточне закріплення. Зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист <…>.

14. Крім того, відповідно до пункту 5 статті 4 КАС України адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

15. Отже, адміністративним судам, в тому числі й Верховному Суду, підсудні не будь-які, а лише визначені КАС України справи.

16. Відповідно до частини 1, 4 статті 266 КАС України Верховний Суд розглядає адміністративні справи щодо:

1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України;

2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів;

3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів;

4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат.

Верховний Суд за наслідками розгляду адміністративних справ може:

1) визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів протиправним та нечинним повністю або в окремій його частині;

2) визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів протиправними, зобов`язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів вчинити певні дії;

3) застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 245 цього Кодексу.

17. Отже, захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи у публічно-правових відносинах з відповідачем і саме при здійсненні ним чітко визначених чинним законодавством владних управлінських функцій.

18. В першу чергу Суд звертає увагу, що хоча й позовні вимоги стосуються виборчого процесу та його результатів, відповідачами за цими вимогами ОСОБА_1 вважає Президента України та Верховну Раду України.

19. Водночас, особливості розгляду спорів, пов`язаних з виборами, а також спеціальні строки звернення до суду у таких справах, визначені статтями 273-277 КАС України, які, зокрема, не передбачають участі в якості відповідача у таких справах Президента України чи Верховної Ради України.

20. Таким чином, позовні вимоги до Президента України, Верховної Ради України про зобов`язання їх розслідувати законність підстав реєстрації ЦВК кандидатом на пост Президента України В. Зеленського, не допущення процедури інавгурації, вирішення питання про відміну (перенесення) виборів або визнання їх результатів недійсними, Суд повинен оцінювати на відповідність вимогам статті 266 КАС України.

21. Як вбачається з наведених вище положень частини 1, 4 статті 266 КАС України, ними не передбачено розгляд Верховним Судом вимог про зобов`язання Президента України, Верховної Ради України вчинити зазначені дії. Позивач не оскаржує дії, бездіяльність чи акти цим суб`єктів ладних повноважень, а лише ставить перед судом вимогу зобов`язати останніх вчинити певні дії.

22. У Постанові Верховного Суду України від 23.05.2017 у справі № 800/541/16, суд підкреслив, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

23. З наведених обставин у позові Суд приходить до висновку, що фактично предмет спору (оскаржувані протиправні дії, бездіяльність, рішення) - відсутній, а його підставами є лише незгода позивача з виборами на пост Президента України, що відбулись, політичними процесами та особиста оцінка позивачем цих фактів.

24. Отже, зазначені позивачем обставини, про які йдеться у позові, не спричиняють порушень індивідуально виражених прав або свобод позивача та не підлягають розгляду адміністративними судами.

Щодо позовної вимоги про підтримання прохання позивача до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України перевірити кваліфікацію суддів (з повідомленням йому результату перевірки), які розглядали його справу №855/30/19, Суд зазначає наступне.

25. Статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" обумовлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

26. Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що громадяни України мають право звертатися до діючих органів у системі судоустрою України із заявами, пропозиціями та скаргами щодо реалізації своїх прав і законних інтересів та порушення останніх, що безпосередньо не пов`язані зі здійсненням правосуддя. До таких звернень належать і заяви та скарги, що містять відомості про наявність у діянні судді ознак дисциплінарного проступку або порушення ним присяги.

27. Спеціальним законом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні є Закон України "Про судоустрій і статус суддів".

28. Проте цей Закон не передбачає процедури щодо судді перевірки його кваліфікації на прохання фізичних чи юридичних осіб.

29. Аналіз зазначених правових норм дає підстави зробити висновок, що вимога про підтримання прохання перед Вищою кваліфікаційною комісією суддів України перевірити кваліфікацію суддів не підлягає розгляду судами, в тому числі й у порядку адміністративного судочинства.

30. Водночас, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 13.03.2018 (справа № 800/554/17) поняття "спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити у світлі ч. 3 ст. 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

31. Оскільки зазначені позовні вимоги позивача та зміст спірних правовідносин не мають ознак юридичного спору, а стосуються вираження громадської позиції позивача, Суд дійшов висновку, що такі вимоги не підлягають оскарженню в судах.

Щодо вимог позивача про: зобов`язання Верховної Ради України (Президента - внести прохання до Верховної Ради) переглянути Закон України «Про вибори Президента України» на предмет наявності в ньому помилок та виправити їх (або прийняти новий Закон, який би не містив таких помилок), розглянути питання про відміну вимоги грошової (виборчої) застави або про приведення її розміру у відповідність до майнової спроможності переважної більшості населення України, або рекомендувати Президентові України та Верховній Раді України виконати вищевказані дії; встановлення судом, що Конституція України не забороняє - допускає створення Україною союзних об`єднань (за умови дотримання суверенітету і незалежності - і отже його положення про можливість в майбутньому новий рівноправний союз з Росією, Білорусією та іншими (у тому рахунку - європейськими) країнами не суперечить Конституції України), або на підставі висновку в постанові Верховного Суду України від 15.02.2019 по справі №855/30/19 (провадження №А/9901/27/19), що рівноправне об`єднання України з іншими державами, в якому влада належатиме Радам депутатів, є антиконституційним - постановити, що входження України в асоціацію з Європейським Союзом та до Європейського Союзу і в НАТО теж суперечить Конституції України, Суд виходив з наступного.

32. Суть цих вимог фактично зводиться до того, що позивач вимагає внесення змін до чинного Закону України «Про вибори Президента України» чи скасування, прийняття нового закону, встановлення конституційності чи неконституційності деяких положень Конституції України (зокрема статті 1).

33. Відповідно до принципу поділу державної влади в Україні, закріпленому в ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

34. Згідно з ст. 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

35. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 85 Конституції України до повноважень Верховної Ради України належить прийняття законів.

36. Відповідно до Розділу ІV Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Законом України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI стадіями законодавчої процедури є: вияв законодавчої ініціативи, реєстрація законопроекту, розгляд законопроекту, прийняття закону, його підписання і оприлюднення.

37. Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні №19-рп/2011від 14.12.2011, відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

38. У мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 27.03.2002 № 7-рп/2002 визначено, що за змістом положень ст. 85, 91 Конституції України Верховна Рада України приймає закони, постанови та інші правові акти. Вони є юридичною формою реалізації повноважень єдиного органу законодавчої влади в Україні та, відповідно до ч. 2 ст. 147, ч. 1 ст. 150 Конституції України, є об`єктом судового конституційного контролю.

39. Тобто, виконання окремих стадій законотворчого процесу віднесено до компетенції Верховної Ради України, яка у вказаних правовідносинах здійснює нормотворчу діяльність, і не виконує владних управлінських функцій.

40. Відтак, юрисдикція Верховного Суду не поширюється на вимоги про внесення змін до закону чи скасування, прийняття нового закону, що здійснюється в рамках процедур законотворчого процесу. Враховуючи, що позивач просить зобов`язати відповідача вчинити дії щодо прийняття законопроекту, такі позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства взагалі

41. В силу ч. 1 ст. 152 Конституції України питання відповідності закону Конституції України та дотримання процедури розгляду, ухвалення та набрання ним чинності, встановленої Основним Законом, віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України. Статтею 7 Закону України «Про Конституційний Суд» визначено повноваження цього суду. Серед них повноваження на встановлення конституційності чи неконституційності деяких положень Конституції України (зокрема статті 1) відсутнє.

42. В силу змісту статті 266 КАС України не має таких повноважень і Верховний Суд.

43. Отже, заявлені ОСОБА_1 вимоги про внесення змін до чинного Закону України «Про вибори Президента України» чи скасування, прийняття нового закону, встановлення конституційності чи неконституційності деяких положень Конституції України не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

44. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

45. З огляду на усе вищевикладене Суд дійшов висновку, що підстав для відкриття провадження у справі за заявленим позовом немає, відтак у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. 22, 170, 248, 266 КАС України, Суд. -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України, Верховної Ради України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про зобов`язання Президента України та Верховної Ради України вчинити певні дії, про відповідність чи протиріччя Конституції України, про підтримання прохання до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя В.М.Кравчук