Справа № 810/4738/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4738/18 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протипраною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії з 85 до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області перерахувати з 01.01.2016 та виплати перераховане та виплачувати надалі пенсію позивачу у розмірі 85 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі довідки від 03.07.2018 №, виготовленої Ліквідаційною комісією УМВС у Київській області.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо зменшення розміру пенсії з 85 до 70 відсотків сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області провести ОСОБА_1 з 01.04.2018 перерахунок, виплату пенсії та виплачувати надалі пенсію у розмірі 85 % відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки від 03.07.2018 №, виготовленої ліквідаційною комісією УМВС України в Київській області. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, та ухвалити в цій частині нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позов підлягає задоволенню з 01.01.2016.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка до квітня 2018 року виплачувалась в розмірі 85% грошового забезпечення.

Так, матеріалами справи також встановлено, що відповідно до протоколу відповідача від 01.01.2008 позивачу призначено виплату пенсії у розмірі 85 відсотків грошового забезпечення. Згідно з розрахунків від 31.12.2008, від 31.12.2010, від 31.12.2012, від 31.12.2014 та від 31.12.2015 визначено, що основний розмір пенсії позивача - 85 відсотків грошового забезпечення.

Листом від 08.12.2017 №1701/Ф-01 відповідач повідомив позивача, що його розмір пенсії відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, та деяких інших осіб» становить 85 відсотків грошового забезпечення.

У квітні 2018 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії, зменшивши її основний розмір з 85 до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Відповідно до розрахунку від 30.04.2018 вбачається, що основний розмір пенсії позивача становить 70 відсотків грошового забезпечення.

Наведені обставини свідчать, що відповідачем при проведенні даного перерахунку було зменшено основний розмір пенсії позивача з 85% на 70% грошового забезпечення.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 26.01.2018 по справі №382/1898/17 за позовом позивача до ГУ ПФУ в Київській області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016, позовні вимог позивача задоволено, зокрема ГУ ПФУ в Київській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 його пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", № 947 від 18 листопада 2015 року "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268" та довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області № П-220 від 30.05.2017 про розмір грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2016 року, з урахуванням вже виплачених коштів.

Листом від 03.07.2018 №29/2114 голова ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області повідомлено відповідача про надіслання на їхню адресу нової довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії з 01.01.2016 у зв`язку з виявленням помилки, а саме невідповідністю грошового забезпечення визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських». Раніше надіслану довідку просить вважати не дійсною. До даного листа надано довідку № від 03.07.2018 в якій визначено новий розмір грошового забезпечення.

У липні 2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області з заявою в якій просив здійснити перерахунок пенсії та проведення виплати перерахованого та виплати в подальшому моєї пенсії з врахуванням встановленого йому під час її призначення розміру 85 відсотків відповідної суми грошового забезпечення з моменту виникнення права на перерахунок пенсії, тобто з 01.01.2016.

Листом від 01.08.2018 № 2294/Ф-01 відповідач повідомив позивача про те, що перерахунок пенсії проведено за діючим на час перерахунку законодавством, яким передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії з 85 до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку позивачу є протиправними.

При цьому, задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що зменшення розміру пенсії позивачу з 85 до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення відбулося з квітня 2018 року.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки доводи та вимоги апеляційної скарги не стосуються рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, то колегія суддів рішення суду у цій частині не переглядає.

З огляду на викладене, колегія суддів у ході цього апеляційного провадження перевіряє правильність висновків та рішення суду першої інстанції щодо зобов`язання відповідача здійснити розрахунок пенсії у відповідному розмірі саме з 01.04.2018, а не з 01.01.2016, на чому наголошує позивач.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч. 2 ст. 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Кабінет Міністрів України Постановою від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988) та постановою від 18 листопада 2015 року № 947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» встановив розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади і плату за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016 частину четверту статті 63 Закону № 2262-XII викладено у новій редакції: «Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України <…>»

Так, 24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103 (далі - Постанова № 103).

Так, пунктом 3 Постанови № 103 Кабінетом Міністрів України вирішено перерахувати з 01 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Сторонами не заперечується, що позивачу з 01 січня 2016 року було здійснено відповідний перерахунок пенсії. Водночас, при здійсненні такого перерахунку відповідач зменшив відсотковий розмір пенсії, яку отримував позивач, з 85% до 70 % грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Пунктом 8 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон № 3668- VІ), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ було внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80" та цифри "80" замінено цифрами "70" відповідно.

Тобто, зміна встановленого Законом № 2262-ХІІ максимального розміру пенсії відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала. Постанова №103 також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2016 року відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на підставі Постанови №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Таким чином правильним є висновок суду першої інстанції про неправомірність зменшення відповідачем відсоткового розміру пенсії позивача після її перерахунку.

Водночас, суд першої інстанції фактично захистив право позивача на отримання пенсії у розмірі 85 % грошового забезпечення лише з 01.04.2018, при тому, що відповідач 01.04.2018 здійснив позивачу перерахунок пенсії саме з 01.01.2016, застосувавши при цьому розмір пенсії у 70 % грошового забезпечення.

Тобто, у період з 01.01.2016 по 31.03.2018 право позивача на отримання пенсії у розмірі 85 % грошового забезпечення після здійсненого 01.04.2018 з 01.01.2016 на підставі Постанови № 103 перерахунку, суд першої інстанції не захистив.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на помилковість висновків суду першої інстанції про отримання позивачем пенсії у розмірі 85% грошового забезпечення до 01.04.2018 як на підставу для часткової відмови у позові. Суд апеляційної інстанції наголошує, що розмір отримуваної позивачем пенсії до її перерахунку 01.04.2018 не є спірним у даній справі. Натомість спірним є зменшення відповідачем відсоткового розміру пенсії у зв`язку зі здійсненням 01.04.2018 з 01.01.2016 перерахунку пенсії.

Доказів того, що відповідач не застосовував змінений ним відсотковий розмір пенсії до перерахованої пенсії у період з 01.01.2016 по 31.03.2018 матеріали справи не містять. Цих обставин відповідач не спростовує також і у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що належним та ефективним способом захисту прав позивача буде їх поновлення саме з січня 2016, тобто з місяця, з якого перерахунок пенсії позивачу і був здійснений, а не з місяця прийняття пенсійним органом рішення про такий перерахунок.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову з 01.04.2018, а не з 01.01.2016. Окрім того, є передчасним рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача виплачувати і надалі позивачу пенсію у відповідному розмірі, оскільки це є фактично вирішенням спору на майбутнє, а захисту підлягає тільки порушене право.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає зміні.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року, виклавши абзац третій резолютивної частини у такій редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області провести ОСОБА_1 з 01.01.2016 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки від 03.07.2018 №, виготовленої ліквідаційною комісією УМВС України в Київській області».

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов