Справа № 520/297/19
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

07.05.2019 р. справа №520/297/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шляхової О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Молчанової О.М.,

за участю представників:

позивача - Білоуса С.Ю.,

відповідача - Гаєвської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН"
до Державної фіскальної служби України
пропро визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пларіум Юкрейн", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати Індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 29.10.2018 року №4624/6/99-99-13-02-03- 15/ІПК.;

- стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН», (далі Позивач або Товариство) отримано від Державної фіскальної служби України (далі - Відповідач або Контролюючий орган) індивідуальну податкову консультацію від 29.10.2018 року №4624/6/99-99-13-02-03-15/ІПК. Позивач вважає, що наведені Відповідачем у Оскаржуваній консультації висновки суперечать положенням Податкового кодексу України і порушують законні інтереси Позивача, як наслідок, така консультація є протиправною і підлягає скасуванню судом у порядку, встановленому статтею 53 Податкового кодексу України та Кодексом адміністративного судочинства України. У зв`язку з цим, Позивач просить визнати оскаржувану консультацію протиправною та скасувати її з підстав наведених у цій позовній заяві.

Відповідач - Державна фіскальна служба України, ознайомившись з доводами та аргументами товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАРІУМ ЮКРЕЙН», покладеними в обґрунтування позовних вимог про скасування індивідуальної податкової консультації, наданої ДФС України, вважає їх безпідставними та помилковими, а позов, відповідно, таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Підставами заперечень проти позову є доводи про відповідність консультації вимогам закону, посилався на те, що відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Представник відповідача у наданому відзиві на позов, в обґрунтування своєї позиції зазначає, що документи, пов`язані з проведенням операцій, передбачених п. 70.12 ст. 70 ПК України, які не мають РНОКПП або серії та номера паспорта, вважаються оформленими з порушенням вимог законодавства України (п. 70.13 ст. 70 ПК України).

Враховуючи викладене, вартість безоплатного відвідування працівниками приміщень (власних та орендованих) пристосованих для занять спортом (тренажерного залу, залу для занять йогою), майданчиків для гри в футбол тощо, включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого працівника як інший дохід та оподатковується податком на доходи фізичних осіб і військовим збором на загальних підставах. Зазначив також, що вартість безоплатного відвідування працівниками приміщень (власних та орендованих) пристосованих для занять спортом (тренажерного залу для занять йогою), майданчиків для гри в футбол тощо, не є виплатою, яка включається до заробітної плати або до суми винагороди за цивільно - правовим договором. Отже, загнічений дохід не є базою нарахування єдиного внеску.

Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - Державної фіскальної служби України - в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. Зазначила, що відповідач не може погодитись з твердженнями позивача, оскільки матеріалами справи підтверджено, що ДФС України виконані вимоги ст. 52 ПК України та надана ТОВ «ПЛАРІУМ ЮКРЕЙН» податкову консультацію, яка містить посилання на норми ПК України, що регулюють ці відносини, не суперечить їх змісту. Вважає, що вищезазначені норми ПК України, встановлюють, що податкова консультація може бути визнана недійсною виключно у тому випадку, коли вона суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору, що в даному випадку не мало місця.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН» направило звернення до Офісу великих платників Державної фіскальної служби було про надання індивідуальної податкової консультації (лист від 26.09.2018 р. за №2018/09/261) (а.с. 16-21).

Як з`ясовано судом під час розгляду справи, необхідність у отриманні податкової консультації була зумовлена тим, що на виконання своїх зобов`язань, встановлених Колективним договором між адміністрацією ТОВ «Пларіум Юкрєйн» і трудовим колективом ТОВ «Пларіум Юкрєйн», Товариство надає своїм працівникам можливість вільного, безоплатного відвідування власних приміщень дія заняття спортом (тренажерний зал та зал для заняття йогою), а також орендованих майданчиків для гри у спортивні ігри.

У зв`язку із чим Товариство утримує та забезпечує обладнання спортивним інвентарем та функціонування вказаних приміщень для заняття спортом за рахунок коштів Товариства. Вказані приміщення для заняття спортом призначені виключно для задоволення особистих потреб працівників у сфері фізичної культури та спорту і не використовуються у господарській діяльності товариства.

Таким чином, Товариство просило надати індивідуальну податкову консультацію з питань практичного застосування положень підпункту 14.1.47. пункту 14.1. статті 14, пункту 163.1 статті 163, підпункту «а» підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 та підпункту 1.7. пункту 16і Підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України під час визначення загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платників податку на доходи фізичних осіб - працівників Товариства.

Листом від 09.10.2018 року №42121/10/28-10-27-01-11 Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Офіс великих платників) повідомив Товариство, про направлення підготованої індивідуальної податкової консультації до Державної фіскальної

Листом від 29.10.2018 № 4624/6/99-99-13-02-03-15/ІПК Відповідачем була надана податкова консультація по суті порушених у запиті питань з посиланням на норми ПК України, що регулюють і відносини (а.с. 23-25).

У цій консультації зазначено, зокрема, що вартість безоплатного відвідування працівниками приміщень (власних та орендованих) пристосованих для занять спортом (тренажерного залу, залу для занять йогою), майданчиків для гри в футбол тощо, включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого працівника та оподатковується податком на доходи фізичних осіб і військовим збором на загальних підставах.

Такий висновок фактично був відповіддю на перше (щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб) та друге (щодо військового збору) запитання Запиту позивача на консультацію.

Отже, відповідачем сформульовано позицію, відповідно до якої: по-перше, вартість безоплатного відвідування працівниками приміщень (власних та орендованих) пристосованих для занять спортом (тренажерного залу, залу для занять йогою), майданчиків для гри в футбол тощо, оподатковується податком на доходи фізичних осіб на загальних підставах; по-друге, вартість безоплатного відвідування працівниками приміщень (власних та орендованих) пристосованих для занять спортом (тренажерного залу, залу для занять йогою), майданчиків для гри в футбол тощо, оподатковується військовим збором на загальних підставах.

В обґрунтування свого висновку ДФС України послався на п. 164.2.20 ст. 164 Податкового кодексу. Інших підстав чи міркувань, які обґрунтовували б спірні висновки оскаржуваної консультації, а також будь-якої оцінки обставин, про які підприємство позивача зазначало у своєму запиті відповідачем не наведено.

Щодо питання Запиту стосовно нарахування єдиного соціального внеску, ДФС України зроблено висновок, згідно якого вартість безоплатного відвідування працівниками приміщень (власних та орендованих) пристосованих для занять спортом (тренажерного залу, залу для занять йогою), майданчиків для гри в футбол тощо не є базою нарахування єдиного соціального внеску.

Судом встановлено, що позивач, не погоджується з висновком відповідача наданими, як відповідь на перше (щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб) та друге (щодо військового збору) запитання Запиту і вважає, що такий висновок суперечить нормам Податкового кодексу та змісту податку на доходи фізичних осіб. За таких обставин, враховуючи положення пункту 53.2 статті 53 Податкового кодексу, вважаючи, що оскаржувана індивідуальна податкова консультація підлягає скасуванню в цій частині, позивач звернувся із означеним позовом до суду.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне:

Згідно із пп. 14.1.172-1. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Відповідно до абз. 1 п. 52.1. та п. 52.2. ст. 52 Податкового кодексу України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Відповідно до п. 52.4 ст. 52 ПК України індивідуальні податкові консультації надаються: в усній формі - контролюючими органами та державними податковими інспекціями; у письмовій формі - контролюючими органами в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональними територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, підлягає реєстрації в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій та розміщенню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, без зазначення найменування (прізвища, ім`я, по батькові) платника податків, коду згідно з ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) та його податкової адреси. Доступ до зазначених даних єдиної бази та офіційного веб-сайту є безоплатним та вільним. Порядок ведення та форма єдиної бази індивідуальних податкових консультацій визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з п. 52.5 ст. 52 ПК України контролюючий орган в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональний територіальний орган зобов`язаний надіслати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, індивідуальну податкову консультацію протягом 15 календарних днів, що настають за днем отримання звернення платника податків на отримання індивідуальної податкової консультації, для розгляду питання про внесення відомостей про таку консультацію до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій, про що повідомляє платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, отримавши індивідуальну податкову консультацію від контролюючого органу, який йому підпорядковується, протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання такої консультації, але не більше 35 календарних днів, що настають за днем отримання контролюючим органом відповідного звернення платників податків, приймає одне із таких рішень: про внесення відомостей про індивідуальну податкову консультацію до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій, про що повідомляє протягом одного робочого дня з моменту прийняття рішення контролюючий орган, який йому підпорядковується; про відмову у внесенні відомостей до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій, з одночасним наданням платнику податків від свого імені індивідуальної податкової консультації та внесенням відомостей про таку консультацію до зазначеного реєстру, про що повідомляє протягом одного робочого дня з моменту прийняття рішення контролюючий орган, який йому підпорядковується, та платника податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 9-11 Порядку ведення єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій, затвердженого Наказ Міністерства фінансів України 24.05.2017 № 523, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 червня 2017 р. за № 719/30587, інформація в ІПК має бути актуальною, якісно підготовленою і змістовною та не повинна містити персональних даних, даних з обмеженим доступом, неперевірених або неузгоджених відомостей. У разі скасування ІПК у судовому порядку така консультація підлягає виключенню з Реєстру та заміні на нову ІПК, що надана з урахуванням висновків суду, у строки, визначені пунктом 53.2 статті 53 Кодексу, з відміткою про те, що нова ІПК надана на підставі рішення суду. Контролюючий орган в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональний територіальний орган зобов`язані надіслати ДФС ІПК протягом 15 календарних днів, що настають за днем отримання звернення платника податків на отримання ІПК, для розгляду питання щодо внесення відомостей про таку консультацію до Реєстру, про що повідомляють платника податків у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу. Рішення про внесення або відмову у внесенні ІПК контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів до Реєстру приймається ДФС у межах строків, визначених Кодексом.

Пунктом 53.2 статті 53 ПК України передбачено, що платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору. Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду. Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Спірна податкова консультація є індивідуальною та надана з питань порядку оподаткування податком на доходи фізичних осіб і військовим збором.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

У силу ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України однією із форм реалізації особою права на працю є робота за наймом - трудовим договором як угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як встановлено судовим розглядом Колективним договором між адміністрацією ТОВ «Пларіум Юкрєйн» і трудовим колективом ТОВ «Пларіум Юкрєйн» (а.с. 34-37), встановлено обов`язок Товариства із забезпечення працівників Товариства можливістю вільного, безоплатного відвідування власних приміщень для заняття спортом (тренажерний зал та зал для заняття йогою), а також орендованих майданчиків для гри у спортивні ігри.

Відповідні положення Колективного договору засновані на нормах законодавства України про працю.

Відповідно до статті 10 Кодексу законів про працю України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Положеннями статті 11 Кодексу законів про працю України передбачено, що колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають права юридичної особи. Колективний договір може укладатися в структурних підрозділах підприємства, установи, організації в межах компетенції цих підрозділів.

Отже, саме з метою сприяння регулюванню трудових відносин, забезпеченню соціально - економічних інтересів та соціальної захищеності працівників, між адміністрацією та трудовим колективом ТОВ «ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН» укладено Колективний договір на 2018 - 2023 рр., який затверджено Протоколом Загальних зборів трудового колективу № 2 від 05.04.2018 року .

Приписами статті 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» встановлено, що колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально - економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

За змістом абзаців 1, 5 частини 2 та частини 3 статті 13 Кодексу законів про працю України до змісту колективного договору включається, зокрема, встановлення гарантій, компенсацій, пільг. Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Відповідно до пункту 8.1. Колективного договору з метою задоволення соціально- побутових потреб працівників, посилення соціального захисту та соціальних гарантій, підвищення рівня продуктивності праці, стимулювання на досягнення працівниками більш високих результатів їх роботи, створення оптимальних умов для організації трудового процесу, створення відповідних умов праці, іміджу підприємства, який є основою конкурентоспроможності підприємства на ринку праці, прибавлення відповідних спеціалістів, при наявності фінансових можливостей, підприємство зобов`язується забезпечити працівників додатковими соціальними гарантіями, компенсаціями та пільгами, спрямованими на соціальне, медичне та культурне забезпечення працівників, організацію їх оздоровлення та відпочинку, визначеними в цьому розділі.

Пунктом 8.5 Колективного договору Товариства встановлено, що з метою пропаганди здорового способу життя, сприяння заняттю фізичною культурою та спортом Товариство зобов`язується сприяти заняттю фізичною культурою та спортом шляхом організації та забезпечення функціонування на території Товариства власних приміщень для заняття спортом та фізичною культурою, а саме: обладнаного тренажерного залу та залу для занять йогою (п. 11 Додатку №7 до Колективного договору) з наданням працівникам Товариства права вільного відвідування таких приміщень для заняття спортом та фізичною культурою для цілей задоволення потреб працівників у сфері фізичної культури і спорту.

Пунктом 8.6. Колективного договору Товариства встановлено, що з метою пропаганди здорового способу життя, сприяння заняттю фізичною культурою та спортом підприємство зобов`язується забезпечити фінансування культурно-масових та спортивно - оздоровчих заходів, брати в оренду площадки для ігри в футбол, волейбол, баскетбол, хокей тощо з метою проведення працівниками тренувань з цих видів спорту та подальшою участю їх у відповідних змаганнях, та/або з метою організації спортивних заходів на підприємстві.

На виконання встановлених зазначеними нормам Колективного договору зобов`язань Товариства, як роботодавця, Товариством організовано роботу на території нежитлових приміщень Товариства (власних та орендованих) функціонування тренажерного залу, залу для заняття йогою. Також, Товариство на періодичній основі орендує майданчики для гри в футбол.

Порядок користування працівниками залом для занять спортом, залом для занять йогою та іншими майданчиками для заняття спортом визначається локальними актами Товариства, зокрема, Положенням про порядок надання в користування тренажерного залу, залу для занять йогою та площадок для гри в спортивні ігри працівникам ТОВ «Пларіум Юкрєйн», затвердженим Наказом директора Товариства №52 від 17.09.2018 року (а.с. 38-46).

Відповідно до пункту 3.2. вказаного Положення надання працівникам Товариства можливості вільного відвідування приміщень для занять спортом (фізичною культурою) та площадок для гри в спортивні ігри полягає у наданні їм в силу зобов`язань роботодавця, встановлених Колективним договором та цим Положенням, права на безоплатній основі відвідувати такі об`єкти з метою задоволення свої потреб у сфері фізичної культури та спорту, протягом обмеженого строку. Виникнення права на користування приміщеннями для занять спортом (фізичною культурою) та площадками для гри в спортивні ігри не супроводжується укладенням будь-якого договору між Товариством та працівником.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пункту 3.7.2. Положення, Товариство не здійснює персоніфікований облік працівників, які користуються приміщенням для занять спортом (фізичною культурою) та площадками для гри в спортивні ігри.

Відповідно до пункту 2 Наказу директора ТОВ «Пларіум Юкрєйн» №93/1 від 01 грудня 2017 року відвідування працівниками Товариства приміщень для заняття спортом здійснюється у позаробочий час.

Таким чином, на встановлених вищезазначеними локальними актами умовах, Товариство надає працівникам можливість вільного відвідування приміщень для занять спортом та майданчиків для гри в спортивні ігри. Відвідуваний працівниками приміщень для занять спортом та майданчиків для гри в спортивні ігри є безкоштовним для усіх працівників Товариства.

При цьому, Товариство не є закладом фізичної культури і спорту та не є суб'єктом надання фізкультурно-спортивних послуг у розумінні Закону України «Про фізичну культуру та спорт».

Відповідно до пункту 163.1. статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування, резидента є, зокрема: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Приписами пункту 164.1. статті 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Стаття 164 Податкового кодексу містить перелік видів доходів, які підлягають включенню до загального оподатковуваного доходу.

Як встановлено під час розгляду справи, відповідач погодився з доводами Товариства, наведеними у запиті на отримання консультації, про те, що надання Товариством своїм працівникам можливості вільного відвідування власних приміщень для заняття спортом не є додатковим благом у розумінні пп. 164.2.17 п. 164.2 статті 164 Податкового кодексу.

У той же час, відповідач зробив висновок, що надання Товариством своїм працівникам можливості вільного відвідування власних приміщень для заняття спортом є доходом фізичної особи, у розумінні пп. 164.2.20 п. 164.2 статті 164 Податкового кодексу (як інші доходи), а вартість безоплатного відвідування працівниками приміщень (власних та орендованих) пристосованих для занять спортом (тренажерного залу, залу для занять йогою), майданчиків для гри в футбол тощо, включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого працівника, як інший дохід та оподатковується податком на доходи фізичних осіб і військовим збором на загальних підставах.

Проте суд зазначає, що при цьому, відповідачем не враховано та не надано оцінки фактичним обставинам, які були наведені у зверненні Товариства, а єдиною підставою для обґрунтування такого висновку зазначено пункт 164.2.20 статті 164 Податкового кодексу.

Суд вважає, що такий висновок відповідача суперечить положенням статей 7, 162, 163, 164 Податкового кодексу та змісту податку на доход фізичних осіб, оскільки ґрунтується на хибному тлумаченні Контролюючим органом положень статті 164 Податкового кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Податкового кодексу, обов`язковими елементами будь - якого податку (у тому числі податку на доходи фізичних осіб) є: платник податку (пп. 7.1.1 п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу); об`єкт оподаткування (пп. 7.1.2 п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу); база оподаткування (пп. 7.1.3 п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу); ставка податку (пп. 7.1.4 п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу); порядок обчислення податку (пп. 7.1.5 п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу); податковий період (пп. 7.1.5 п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу); строк та порядок сплати податку (пп. 7.1.6 п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу); строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку (пп. 7.1.1 п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу);

Суд погоджується із твердженнями позивача стосовно того, що у випадку надання можливості безоплатного відвідування працівниками Товариства приміщень (власних та орендованих) пристосованих для занять спортом (тренажерного залу, залу для занять йогою), майданчиків для гри в футбол тощо, відсутні окремі елементи податку, що унеможливлює у даному випадку оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до умов Колективного договору надання працівникам Товариства можливості вільного відвідування приміщень для заняття спортом та майданчиками для гри у спортивні ігри не передбачає фіксації відвідування конкретним працівником вказаних приміщень для заняття спортом та фізичною культурою та майданчиків для гри у спортивні ігри.

Таким чином, при відвідуванні працівниками Товариства приміщень для заняття спортом та майданчиками для гри у спортивні ігри, ідентифікація конкретних працівників, тривалість відвідування ними таких приміщень тощо не здійснюється. Зазначена обставина унеможливлює ідентифікацію суб`єкта - платника податку, що призводить до відсутності у вказаних правовідносинах конкретно визначеного платника податку, що є обов`язковим елементом податку на доходи фізичних осіб відповідно до вимог пп. 7.1.1 п. 7.1 ст. 7 та п. 162.1. ст. 162 Податкового кодексу.

Крім того, відповідно до умов Колективного договору надання працівникам Товариства можливості вільного відвідування приміщень для заняття спортом та майданчиками для гри у спортивні ігри не передбачає визначення грошової вартості такого відвідування.

Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Податкового кодексу України базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування.

Згідно до статті 24 Податкового кодексу, одиницею виміру бази оподаткування визнається конкретна вартісна, фізична або інша характеристика об`єкта оподаткування або її частини, щодо якої застосовується ставка податку.

Відповідно до п. 22.1 ст. 21 Податкового кодексу, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

За змістом ст. 163 Податкового кодексу, об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є дохід.

Грошове вираження є обов`язковою характеристикою доходу, а дохід не може існувати без вартісного вираження.

Тобто, для визначення бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб має застосовуватися саме вартісна характеристика об`єкта оподаткування (у випадку, що розглядається - вартісна характеристика наданої працівникам можливості (права) вільного відвідування приміщень для заняття спортом та майданчиками для гри у спортивні ігри).

За умовами Колективного договору право відвідування приміщень для заняття спортом та майданчиків для гри у спортивні ігри не має вартісного вираження. Ця обставина унеможливлює визнання надання такого права доходом, оскільки грошове вираження є обов`язковою характеристикою доходу, а дохід не може існувати без вартісного, грошового вираження.

Неможливість визначення вартісного вираження доходу, у сукупності з відсутністю ідентифікованого платника податків, робить неможливим визначення бази оподаткування, що призводить до відсутності у вказаних правовідносинах такого елемента податку на доходи фізичних осіб відповідно, як база оподаткування.

У свою чергу, відсутність бази оподаткування виключає можливість визнання права відвідування приміщень для заняття спортом та майданчиками для гри у спортивні ігри об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Таким чином, системний аналіз змісту статей 7, 162, 163, 164 Податкового кодексу та характеру правовідносин, що виникають між Товариством та його працівниками з приводу надання працівникам Товариства можливості вільного відвідування приміщень для заняття спортом та майданчиків для гри у спортивні ігри свідчить про відсутність законних підстав для визначення та нарахування фізичним особам- працівннкам ТОВ «Пларіум Юкрєйн» податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з наданням таким працівникам Товариства можливості вільного відвідування приміщень для заняття спортом та майданчиками для гри у спортивні ігри.

З тих же підстав, суд вважає, що надання працівникам Товариства можливості вільного відвідування приміщень для заняття спортом та майданчиками для гри у спортивні ігри, не може бути об`єктом оподаткування військовим збором.

Так, за змістом пункту 16і Підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

У свою чергу, положеннями підпункту 1.7. пункту 16і Підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України встановлено, що звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом II цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою,), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2. 165.1. 18, 165.1.25. 165 1.52 пункту і65. і статті і65 цього Кодексу.

Отже підстави неможливості оподаткування військовим збором є аналогічними підставам неможливості оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Отримання індивідуальної податкової консультації є правом платника податків, що передбачено ст. 52 Податкового кодексу.

Як зазначає Верховний суд, у Постанові від 16.10.2018 року у справі №820/4461/17, податкова консультація за своєю правовою природою є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання, яка повинна містити конкретні роз`яснення такому платнику практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин.

Вказуючи на необхідність нарахування податкових зобов`язань, відповідач не надає жодних роз`яснень щодо реального практичного застосування сформульованих у Оскаржуваній консультації висновків, чим ставить Позивача у ситуацію правової невизначеності у питаннях правильності застосування норм Податкового кодексу, щодо оподаткування доходів фізичних осіб.

Крім того, оскаржувана консультація створює для Товариства додаткові ризики прийняття контролюючими органами рішень про безпідставні донарахування податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб.

За таких обставин, така консультація суперечить самій суті індивідуальної податкової консультації і, як акт індивідуальної дії, порушує: по-перше, право Позивача на отримання якісної, належної та обґрунтованої індивідуальної податкової консультації; по-друге, законні інтереси ТОВ "Пларіум Юкрейн", що полягає у створенні для позивача ситуації правової невизначеності та створення ризиків для безпідставного донарахування податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб.

Кодекс адміністративного судочинства України встановлює способи захисту інтересів (ст.5 КАСУ), зокрема шляхом визнання індивідуальних актів, прийнятих суб`єктами владних повноважень, протиправними та скасування таких актів чи окремих його положень.

Критерії законності рішень суб`єктів владних повноважень, встановлено частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Такими критеріями є, зокрема: прийняття рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

З огляду на вищенаведені обставини суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної консультації контролюючим органом не дотримано критерії обґрунтованості та пропорційності прийнятого рішення з огляду на настуне:

Так, висновок щодо необхідності оподаткування податком на доходи фізичних осіб зроблено контролюючим органом без наведення достатніх та належних правових підстав, не враховано обставини, на які Позивач посилався у своєму запиті (зокрема щодо відсутності вартісних характеристик та відсутності ідентифікації платників податків).

Крім того, оскаржувана консультація створює для позивача несприятливі наслідки у вигляді правової невизначеності та потенційного покладення на Позивача обов`язків зі сплати податкових зобов`язань, що суперечать Податковому кодексу. При цьому, баланс таких несприятливих для Позивача наслідків з на досягнення яких спрямоване це рішення є порушеним.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Індивідуальна податкова консультація за №4624/6/99-99-13-02-03- 15/ІПК від 29.10.2018 року, в частині роз`яснення порядку оподаткування податком на доходи фізичних осіб є протиправним актом індивідуальної дії та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт при виданні оскарженої консультації не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України, надав офіційне тлумачення норми податкового закону, котре не узгоджується з самою суттю доходу як економічної категорії.

Отже, факт порушення прав та інтересів особи у спірних правовідносинах у галузі податкової справи знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом підставою для скасування індивідуальної податкової консультації контролюючого органу.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999 р. у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007 р. у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011р. у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010р. у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994р. у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003р. у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008р. у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії»), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Разом із тим, оскільки положення п. 52.3 ст. 52 Податкового кодексу України передбачають лише можливість скасування індивідуальної податкової консультації контролюючого органу, то позов підлягає задоволенню саме у такий спосіб.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пларіум Юкрейн" (61072, м. Харків, пр. Науки, 27 Б, 8 поверх, ) до Державної фіскальної служби України (04665 , м. Київ-53, Львівська пл., 8, ) про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації - задовольнити.

Скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 29.10.2018 року №4624/6/99-99-13-02-03- 15/ІПК.

Стягнути з Державної фіскальної служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пларіум Юкрейн" (61072, м. Харків, пр. Науки, 27 Б, 8 поверх, ) у розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 травня 2019 року.

Суддя Шляхова О.М.