Справа № 500/2638/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року

Львів

№ 857/3636/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року, ухвалене суддею Жук А.В., 11:10:50 год., м. Тернопіль, дата складання повного тексту рішення 28 лютого 2019 року, у справі за позовом Комунального підприємства «Тернопільводоканал» до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,-

В С Т А Н О В И В:

04.12.2018 року позивач – Комунальне підприємство «Тернопільводоканал» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію №2587/ІПК/19-00-12-02-28 від 13 червня 2018 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року задоволено адміністративний позов. Визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію №2587/ІПК/19-00-12-02-28 від 13 червня 2018 року, надану Головним управлінням ДФС у Тернопільській області.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що індивідуальна податкова консультація повинна виконувати свої функції щодо допомоги платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, та в жодному разі не може містити довільне тлумачення норм закону. Надана Головним управління ДФС у Тернопільській області індивідуальна податкова консультація №2587/ІПК/19-00-12-02-28 від 13.06.2018 року не містить висновків щодо поставлених позивачем питань, окрім питання вказаного у зверненні під номером два, що позивачем не оспорюється. Відтак, вказана індивідуальна податкова консультація, яка не містить відповіді на усі поставлені у зверненні позивача питання, не відповідає встановленим у ч.2 ст.2 КАС України критеріями правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, порушує права та законні інтереси позивача, а отже є протиправною.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, вважаючи його прийнятим з невідповідністю висновків суду обставинам справи, Головне управління ДФС у Тернопільській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що внесені у статтю 255 ПКУ зміни щодо рентної плати за спеціальне використання води, викликали чимало запитань від платників податків до контролюючого органу у відповідь на які, органами ДФС надано більше 80-ти індивідуальних податкових консультацій, розміщених в Єдиному реєстрі індивідуальних консультацій, а також опубліковано ряд листів Державної фіскальної служби України з приводу специфіки адміністрування у 2018 році рентної плати за спеціальне використання води. Із поставлених у зверненні КП «Тернопільводоканал» питань не вбачається жодного конкретного проблемного випадку в частині застосування норми статті 255 ПКУ, а виключно питання теоретичного-правового характеру, які поставлені безвідносно до конкретної практичної проблеми з якою стикнувся саме КП «Тернопільводоканал» при застосуванні статті 255 ПКУ. Відтак, при наданні індивідуальної податкової консультації №2587/ІПК/19-00-12-02-28 від 13.06.2018 Головне управління ДФС у Тернопільській області діяло на підставі, в межах та в порядку визначених чинним законодавством України.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що КП «Тернопільводоканал» звернулося до Головного управління ДФС у Тернопільській області із зверненням №1168/18 від 10.05.2018 на отримання індивідуальної податкової консультації з питань визначення об’єкта оподаткування та алгоритму розрахунку податкових зобов’язань з рентної плати за спеціальне використання води. Запит на отримання індивідуальної податкової консультації було направлено з таких питань:

1. Чи правильно розуміє підприємство, що рентна плата з платника первинного водокористувача не справляються за обсяги води, реалізовані на цілі зазначені в п.255.4 ст.255 ПК України, і для визначених категорій споживачів згідно з п.255.4.1 ст.255 цього Кодексу для задоволення питних санітарно0гігєнічних потреб (згідно з визначенням останнього терміну в абз.2 п.255.2 ст.255 ПК України).

2. Яким чином слід розуміти вираз «фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі» в п.255.3 ст.255 ПК України і за яким алгоритмом його слід визначати. Фактичний обсяг якої води, що її використовують первинні водокористувачі:

- «піднятої води» Qпід. (тис.куб.м), як фактичний (квартальний) обсяг води, що фіксується за даними приладів виробничого технічного обліку як результат водозабору і придбаної питної води в суб’єктів господарювання у сфері централізованого водопостачання (за приладами обліку води) чи

- фактичний квартальний обсяг поданої води в мережу (ІІ підйом), усього (тис.куб.м) відповідної вимогам ДерСанПіну 2.2.4-171-10 чи

- фактичний квартальний обсяг реалізації води за виключенням відповідного фактичного обсягу води, поставленої споживачам, визначеним п.255.3 ПК України і зокрема:

а) використаної на задоволення питних і санітарно-гігієнічних потреб населення (в тому числі ОСББ, ЖБК, ЖЕКи, КЕЧі, управителями багатоквартирних будинків і тому подібне), юридичних осіб (наприклад, лікарнями, школами, дитячими садочками, навчальними закладами, відомчими гуртожитками, їх столовами, буфетами тощо); приватними підприємцями (перукарні, кафе, стоматологічні кабінети, бари тощо), які використовують придбану воду як для питних потреб, так для туалетних, душових, ванних кімнат і умивальників та використання для утримання приміщень у належному санітарно-гігієнічному стані, в тому числі миття посуди, підлог, приготування страв, їжі, напоїв в закладах громадського харчування;

б) використаної на задоволення питних і санітарно-гігієнічних потреб працівників первинного водокористувача та працівників вторинних водокористувачів під час їх роботи на підприємстві;

3. Чи правильно розуміє підприємство, що при визначенні об’єкту та бази оподаткування рентної плати з «фактичного обсягу води, який використовують водокористувачі» слід виключити такі обсяги:

- витрат води в системах водопостачання, мережах централізованого водопостачання та ІТНВПВ;

- витрат води на технологічні потреби за ІТНВПВ;

- води, поставленої теплопостачальним підприємствам та підставі окремих договорів, за якими отримана вода підігрівається і використовується для постачання для задоволення питних і санітарно-гігієнічних потреб;

- води, поставленої теплопостачальним підприємствам (оптова вода) на підставі окремих договорів, за якими отримана вода повністю використовується для постачання населенню для задоволення питних і санітарно-гігієнічних потреб в межах їх житлового фонду (в тому числі ОСББ, ЖБК) та присадибних ділянок;

- води, що згідно з договорами і фактично використовується для протипожежних потреб;

- води, що використовується садівницькими та городницькими товариствами (кооперативами);

- води, що забирається для реабілітації, лікування та оздоровлення реабілітаційними установами для інвалідів та дітей-інвалідів, підприємствами, установами та організаціями фізкультури та спорту для інвалідів та дітей-інвалідів, які засновані всеукраїнськими громадськими організаціями інвалідів відповідно до закону;

- на інші цілі, визначенні п.255.4 ст.255 ПК України;

4. Про який обсяг використаної води йдеться у пп.255.11.2 ПК України для обчислення податкових зобов’язань зі сплати («фактичні обсяги використаної води (підземної, поверхневої) водних об’єктів, встановлених у дозволі на спеціальне використання, ліміти використання води»), якщо фактичний обсяг використаної води відрізняється обсягу встановленого у дозволі на спеціальне використання;

5. Чи правильно вважає підприємство, що коефіцієнт 0,3, визначений п.255.7 ст.255 ПК України застосовується житлово-комунальними підприємствами для ставок рентної плати незалежно від обсягів і складу бази оподаткування рентною платою;

6. Чи правомірним буде застосування житлово-комунальними підприємствами різних коефіцієнтів до ставки рентної плати (0, 0,3, 1) в розрізі обсягів за категоріями споживачів води при обчисленні податкових зобов’язань з рентної плати і якщо так, то на яких правових підприємствах;

7. Яким чином і в якому обсязі документів платник рентної плати повинен виконати вимоги пп.255.11.19 ст.255 ПК України («платники рентної плати подають одночасно з податковими деклараціями контролюючим органам копії дозволу на спеціальне водокористування, договору на поставку води та статистичної звітності про використання води»);

8. Чи підлягають до застосування санкції за подані квартальні декларації рентної плати без надання копій документів зазначених в пп.255.11.19 ст.255 ПК України, тобто без дозволу на спеціальне водокористування, договору на поставку води та статистичної звітності про використання води;

Головним управлінням ДФС у Тернопільській області надано індивідуальну податкову консультацію №2587/ІПК/19-00-12-02-28 від 13.06.2018 року, якою позивачу повідомлено, що об’єктом оподаткування слід вважати загальний обсяг води, що вилучено з водного об’єкта для цілей, які визначенні у відповідному дозволі. Об’єкт оподаткування не зменшується на обсяги, які використовуються платником рентної плати під час використання ним господарських операцій з доведення якості води до вимог на питну воду та/або транспортування (постачання) до споживачів. Податкові зобов’язання з рентної плати за вказані обсяги (для забезпечення господарських операцій з доведення якості води до вимог на питну воду та/або транспортування (постачання) до споживачів) обчислюються із виключенням витрат на по сплаті рентної плати до тарифу на централізоване водопостачання у розмірі передбаченому податковою преференцією, встановленою п.255.7 ст.255 ПК України, для підприємств, що надають послуги з централізованого водопостачання, у тому числі операцій із водозабору, водопідготовки та транспортування (постачання).

Виключення із об’єкта оподаткування обсягів води, які постачаються платником рентної плати окремим категоріям споживачів, наприклад, населенню та суб’єктам господарювання для задоволення власних санітарно-гігієнічних потреб, зазначеному п.255.4 ст.255 ПК України.

Також, у вказаній індивідуальній податковій консультації відповідач послався на лист від 08.05.2018 року №1388/4/99-99-12-02-03-03, яким надано аналіз порядку декларування податкових зобов’язань платниками рентної плати, що надають послуги з централізованого водопостачання, які включають операції із водозбору, водопідготовки та транспортування (постачання), за обсяги води які: використовуються платниками під час виконання ними господарських операцій з доведення кості води до вимог на питну воду та/або транспортування (постачання) до споживачів; реалізуються категоріям споживачів, на які поширюється виключення із об’єкта; реалізуються категоріям споживачів використання податкових преференцій з рентної плати яким не встановлено.

Крім цього, відповідач зазначив, що однією із підстав взяття водокористувача на облік, як платника рентної плати, є наявність дозволу на спеціальне водокористування, надання копії якого до контролюючого органу передбачено пп.255.11.19 п.255.11 ст. 255 ПК України. При цьому за відсутності у контролюючого органу такого дозволу не виникають підстави взяття водокористувача на податковий облік як платника рентної плати.

Оскільки платниками рентної плати визначено первинних водокористувачів, то застосування штрафних санкцій за неподання або несвоєчасне подання до контролюючого органу, визначених пп.255.11.19 п.255.11 ст. 255 ПК України копій договору на поставку води та статистичної звітності про використання води, які складаються вторинними водокористувачами, не передбачено.

Не погоджуючись з таким рішенням суб’єкта владних повноважень, з підстав відсутності у індивідуальній податковій консультації №2587/ІПК/19-00-12-02-28 від 13.06.2018 року прямої та чіткої відповіді на поставленні питання, окрім другого, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до пп.14.1.172 п.14.1 ст.14 ПК України податкова консультація – індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно пп.14.1.172-1 п.14.1 ст.14 ПК України індивідуальна податкова консультація – роз'яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Пунктами 52.1, 52.2, 52.3 статті 52 ПК України встановлено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов’язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що податкова консультація надана правомірно, якщо містить висновки, придатні до практичного використання у вказаних у запиті платника податків фактичних обставинах.

Обов'язковими складовими письмової податкової консультації є: опис питань, що порушуються платником податків; обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків; висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Як встановлено судом першої інстанції, спірна податкова консультація не відповідає передбаченим для неї законом критеріям та нею неможливо керуватися, оскільки відсутня будь-яка вказівка на спосіб дій, про роз`яснення якого просив платник податків. Оскаржувана індивідуальна письмова податкова консультація не містить чітких відповідей на поставлені запитання та роз'яснень викладених у ній норм чинного законодавства.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач просив роз'яснення щодо практичного застосування норм ПК України з питань визначення об’єкта оподаткування та алгоритму розрахунку податкових зобов’язань з рентної плати за спеціальне використання води. Вісім питань, які просило роз'яснити КП «Тернопільводоканал», викладені вище.

Проте, надана Головним управління ДФС у Тернопільській області індивідуальна податкова консультація №2587/ІПК/19-00-12-02-28 від 13.06.2018 року не містить висновків щодо поставлених позивачем питань, окрім питання вказаного у зверненні під номером два, що позивачем не оспорюється.

Послідовне цитування нормативних актів без конкретних, чітких відповідей на поставлені платником податків питання не можна вважати допомогою контролюючого органу, оскільки за фактичної відсутності висновків вона не придатна до практичного використання у діяльності платника податку.

Щодо покликань апеляна на роз’яснення специфіки адміністрування рентної плати за спеціальне використання води листами від 19.01.2018 року №579/7/99-99-12-03-04-17 та від 08.05.2018 року №1388/4/99-99-12-02-03-03, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані листи носять виключно роз’яснювальний характер, в той час як податкова консультація, зміст якої відповідає нормам чинного законодавства, є юридичним фактом, що є підставою для звільнення від відповідальності платника податку, який діяв у відповідності до наданих такою консультацією роз'яснень з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що індивідуальна податкова консультація №2587/ІПК/19-00-12-02-28 від 13.06.2018 року, яка не містить відповіді на усі поставлені у зверненні позивача питання, не відповідає встановленим у ч.2 ст.2 КАС України критеріями правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, порушує права та законні інтереси позивача, а отже правомірно скасована судом першої інстанції.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що у разі, якщо платник не отримав у оскаржуваній податковій консультації роз'яснення застосування норми податкового законодавства, про яке просив, то порушене право платника на належне роз'яснення застосування податкового законодавства може бути забезпечене лише за умови скасування судом попередньої податкової консультації, внаслідок чого відповідач має надати нову податкову консультацію з урахуванням висновків суду з даного приводу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого додаткового рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року у справі №500/2638/18 за позовом Комунального підприємства «Тернопільводоканал» до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

ОСОБА_1

судді

ОСОБА_2

ОСОБА_3

Повне судове рішення складено 15.05.2019.