Справа № 826/11186/18
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ісаєнко Ю.А., Файдюка В.В.

за участю секретаря: Рагімової Т.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Державної інноваційної фінансово-кредитної установи до Фонду державного майна України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Державної інноваційної фінансово-кредитної установи звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду державного майна України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна податкова інспекція у місті Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Фонду державного майна України № 590 від 02.05.2018 «Про прийняття рішення про приватизацію державного підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів».

Позовні вимоги мотивує тим, що справа про банкрутство державного підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів» із 16.10.2009 знаходиться в провадженні Господарського суду Черкаської області, ухвалою суду від 22.12.2014 затверджено план санації боржника. Оскільки підприємство перебуває в процедурі санації і згідно із Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до 19.01.2013), який є спеціальним та має пріоритет перед іншими законодавчими актами, зокрема Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна», можливий продаж лише частини майна боржника виключно згідно з планом санації на відкритих торгах; можливість продажу майна боржника як цілісного майнового комплексу визначена Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» лише для недержавних підприємств.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року в задоволенні вимог даного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, позивач - Державна інноваційна фінансово-кредитна установа та третя особа - Державна податкова інспекція у місті Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області звернулися з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити даний позов у повному обсязі.

Свої вимоги апелянти мотивують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не повно досліджено обставини, що мають значення для справи та не правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від Фонду державного майна України надійшов відзив на апеляційні скарги Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якому відповідач просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України апеляційні скарги розглядається у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів даної справи убачається, що наказом Фонду державного майна України № 447 від 27.03.2018 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації в 2018 році» (із змінами) затверджено Перелік єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі, що передані в оренду, до якого включено державне підприємство «Черкаський державний завод хімічних реактивів», яке наразі перебуває в процедурі санації.

Відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» та на виконання пункту 2 наказу № 447 від 27.03.2018 Фондом державного майна України видано наказ № 590 від 02.05.2018 «Про прийняття рішення про приватизацію державного підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів» (код за ), згідно з яким прийнято рішення про приватизацію вказаного підприємства шляхом продажу єдиного майнового комплексу на аукціоні з умовами.

Заперечуючи правомірність винесеного відповідачем наказу № 590 від 02.05.2018 «Про прийняття рішення про приватизацію державного підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів» та вказуючи на його незаконність, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи та наявним у справі доказам, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим, регулюються Законом України від 18.01.2018 року №2269-ХIII «Про приватизацію державного і комунального майна» (з наступними змінами і доповненнями).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», основною метою приватизації є прискорення економічного зростання, залучення іноземних і внутрішніх інвестицій, зменшення частки державної або комунальної власності у структурі економіки України шляхом продажу об`єктів приватизації ефективному приватному власнику.

Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим становлять єдину систему державних органів приватизації. Державні органи приватизації здійснюють державну політику у сфері приватизації та діють на підставі Закону України «Про Фонд державного майна України», цього Закону, інших актів законодавства (частина перша статті 7 «Про приватизацію державного і комунального майна»).

Статтею 10 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» визначений порядок приватизації державного і комунального майна, який передбачає, зокрема:

- формування та затвердження переліків об`єктів, що підлягають приватизації;

- опублікування переліку об`єктів, що підлягають приватизації, в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації, на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України, на офіційних сайтах місцевих рад та в електронній торговій системі;

- прийняття рішення про приватизацію, та інші дії, після вчинення яких приймається рішення про завершення приватизації.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» перелік об`єктів малої приватизації державної власності, що підлягають приватизації, затверджується Фондом державного майна України.

Згідно із класифікацією об`єктів приватизації, визначеною статтею 5 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», до об`єктів малої приватизації належать:

1) єдині майнові комплекси державних і комунальних підприємств, їх структурних підрозділів, у тому числі єдині майнові комплекси та їх структурні підрозділи, що передані в оренду, крім єдиних майнових комплексів державних і комунальних підприємств, що належать до об`єктів великої приватизації;

2) окреме майно.

Окремим майном вважається рухоме та нерухоме майно державних або комунальних підприємств (у тому числі будівлі, споруди, нежитлові приміщення), майно, що залишилося після закінчення процедури ліквідації державних або комунальних підприємств, визнаних банкрутами; майно підприємств, що ліквідуються за рішенням органу, уповноваженого управляти державним або комунальним майном; майно державних або комунальних підприємств, що не були продані як єдині майнові комплекси; державне або комунальне майно, що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств та перебуває на обліку господарських товариств, створених унаслідок приватизації або корпоратизації;

3) об`єкти незавершеного будівництва (будівлі, споруди, передавальні пристрої, які не введені в експлуатацію), законсервовані об`єкти;

4) об`єкти соціально-культурного призначення.

До об`єктів соціально-культурного призначення належать об`єкти освіти, охорони здоров`я, культури, фізичної культури та спорту, туризму, мистецтва і преси, телебачення, радіомовлення, видавничої справи; санаторно-курортні заклади, будинки і табори відпочинку, профілакторії; інші об`єкти, призначені для задоволення соціальних та культурних потреб громадян незалежно від вартості майна; об`єкти соціально-культурного призначення, що не включені до статутного капіталу господарських товариств;

5) пакети акцій акціонерного товариства, утвореного у процесі приватизації або корпоратизації, акції (частки), що належать державі у статутному капіталі господарських товариств, інших господарських організацій і підприємств, заснованих на базі об`єднання майна різних форм власності та розташованих на території України або за її межами, крім пакетів акцій акціонерних товариств, що належать до об`єктів великої приватизації;

6) інші об`єкти, що не належать до об`єктів великої приватизації.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» рішення про приватизацію об`єкта, який включено до переліку державної власності, що підлягають приватизації, приймається державним органом приватизації шляхом видання наказу, але не пізніше 30 днів з дня включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, за винятком випадку, передбаченого частиною другою цієї статті. Опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об`єкта здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня видання державним органом приватизації відповідного наказу в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації, на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України.

У місячний строк з моменту прийняття рішення про приватизацію уповноваженими органами управління передаються державним органам приватизації функції з управління пакетами акцій (частками), функції з управління майном державних підприємств. У разі непередачі об`єкта державної власності в установлений строк рішення про передачу такого об`єкта державної власності приймає Кабінет Міністрів України. Проект зазначеного рішення Кабінету Міністрів України готує Фонд державного майна України (частина друга статті 12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна»).

Відповідно до положень частини четвертої статті 12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» з дня прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства або пакета акцій (частки) господарського товариства і до переходу права власності до покупця або припинення приватизації об`єкта приватизації для вказаних підприємств (товариств), їх уповноважених органів управління встановлюється ряд обмежень на вчинення щодо такого майна правочинів та інших дій без згоди органів приватизації.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» одним із способів приватизації державного або комунального майна є продаж об`єктів права державної або комунальної власності на аукціоні, у тому числі на аукціоні з умовами.

На офіційному веб-сайті Фонду державного майна України розміщено оголошення про продаж об`єкта приватизації - Єдиного майнового комплексу державного підприємства "Черкаський державний завод хімічних реактивів" ( http://www.spfu.gov.ua/ua/sale-obj/2029).

Об`єкти малої приватизації продаються виключно на електронних аукціонах (частина перша статті 15 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна»).

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» особи, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, є правонаступниками їх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України.

Відповідно до пункту 23 Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 432 (із змінами), у разі проведення аукціону з умовами продажу можуть бути визначені додаткові умови продажу об`єкта приватизації, зокрема щодо погашення боргів із заробітної плати та перед бюджетом, простроченої кредиторської заборгованості підприємства.

Оцінюючи правомірність винесення відповідачем наказу № 590 від 02.05.2018 «Про прийняття рішення про приватизацію державного підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів», колегія суддів зважає на наступне.

Згідно із ст. 17 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (з наступними змінами і доповненнями) з дня винесення ухвали про санацію, зокрема: припиняються повноваження органів управління боржника - юридичної особи, повноваження органів управління передаються керуючому санацією. Органи управління боржника протягом трьох днів з дня прийняття рішення про санацію та призначення керуючого санацією зобов`язані забезпечити передачу керуючому санацією бухгалтерської та іншої документації боржника, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей.

Власник майна боржника (орган управління майном боржника) не може обмежувати повноваження керуючого санацією щодо розпорядження майном боржника.

Значні угоди та угоди, щодо яких є заінтересованість, укладаються керуючим санацією тільки за згодою комітету кредиторів, якщо інше не передбачено цим Законом або планом санації.

Разом з тим, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який є спеціальним та має пріоритет перед іншими законодавчими актами при розгляді справи про банкрутство, встановлено, що з моменту введення процедури санації, розпорядження майном боржника відбувається в порядку, визначеному планом санації.

В свою чергу, частиною 2 ст. 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що заходами щодо відновлення платоспроможності боржника, які містять план санації, можуть бути: продаж частини майна боржника; продаж майна боржника як цілісного майнового комплексу (для недержавних підприємств).

Таким чином, нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено можливість продажу майна боржника як цілісного майнового комплексу виключно для недержавних підприємств.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з метою відновлення платоспроможності боржника та задоволення вимог кредиторів план санації може передбачати продаж частини майна боржника на відкритих торгах. Керуючий санацією після проведення інвентаризації та оцінки майна боржника має право почати продаж частини майна боржника на відкритих торгах. Заходи до забезпечення вимог кредиторів стосовно частини майна боржника, яка підлягає продажу згідно з планом санації, скасовуються ухвалою господарського суду.

Продаж частини майна боржника - державного підприємства в процедурі санації проводиться відповідно до законодавчих актів з питань приватизації з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Отже, з системного аналізу викладеного вбачається, що Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не передбачає продаж боржника - державного підприємства як цілісного майнового комплексу.

Згідно абзацу 2 п. 1-1 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 18.01.2013 року) положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 33 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 18.01.2013 року) з метою відновлення платоспроможності та задоволення вимог кредиторів боржника план санації може передбачати продаж майна боржника як цілісного майнового комплексу.

Відповідно до норм ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 18.01.2013 року) з метою відновлення платоспроможності боржника та задоволення вимог кредиторів план санації може передбачати продаж частини майна боржника.

Продажу в процедурі санації боржника підлягає тільки майно, зазначене в затвердженому у встановленому порядку плані санації.

Продаж частини майна боржника в процедурі санації боржника проводиться на аукціоні відповідно до порядку, встановленого цим Законом.

Таким чином, продаж майна боржника можливий виключно згідно з планом санації; не передбачається можливість продажу майна боржника - державного підприємства як цілісного майнового комплексу.

При розгляді даної справи судом першої інстанції не було взято до уваги, що до процесу банкрутства стратегічно важливого підприємства-боржника, яке перебуває в процедурі санації, мають застосовуватись саме норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до 19.01.2013), який є спеціальним та пріоритетним перед іншими законодавчими актами, та передбачає можливість продажу на відкритих торгах лише частини майна для задоволення вимог кредиторів, а не продаж у процесі малої приватизації на електронних аукціонах майна боржника як цілісного майнового комплексу та надходження коштів від продажу до державного бюджету, як передбачено Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Отже, проаналізувавши обставини даної справи в контексті спірних правовідносин та дослідивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем всупереч норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який є спеціальним законом та має пріоритет перед іншими законодавчими актами при розгляді справи про банкрутство, а тому заявлені позивачем вимоги колегія суддів знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку не виконаний.

відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального права призвели до помилкового вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови, якою адміністративний позов Державної інноваційної фінансово-кредитної установи слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державної інноваційної фінансово-кредитної установи та Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов Державної інноваційної фінансово-кредитної установи до Фонду державного майна України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спора: Державна податкова інспекція у місті Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Фонду державного майна України № 590 від 02.05.2018 «Про прийняття рішення про приватизацію державного підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів» (код за ).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ісаєнко Ю.А.

Суддя Файдюк В.В.

Повний текст постанови виготовлено - 16.05.2019р.