Справа № 826/10054/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 травня 2019 року № 826/10054/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Міністерства внутрішніх справ України до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, скасування постанови від 31.05.2018, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Міністерство внутрішніх справ України (далі - Позивач) з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 31.05.2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №56191579;

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову про стягнення з боржника (МВС України) витрат виконавчого провадження № 56191579 від 31.05.2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2018 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

03.09.2018 року надійшло клопотання Позивача про вихід із спрощеного провадження, в зв`язку із складністю даної справи, її суспільним значенням.

Проаналізувавши вказане клопотання, суд вважає, що у його задоволенні потрібно відмовити, оскільки згідно із ч. 3 ст. 257, ст. 263 КАС України, категорія справи не є складною, не становить значного суспільного інтересу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначає, що постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року , залишеною в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року, адміністративний позов громадянина ОСОБА_1 у справі № 826/7404/17 задоволено частково, зокрема зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України направити на адресу Головного Управління Пенсійного фонду України м. Києва нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1

На виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.12.2017 року Позивачем виготовлено довідку № 22/6-70592/121 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 Вказану довідку надіслано до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві 06.04.2018 року, чим фактично виконане рішення суду.

Незважаючи на це, 16.04.2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №56191579 за вказаним рішенням суду.

31.05.2018 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Позивач вважає вказану постанову протиправною, оскільки виконавцем не було розпочато дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа, а постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 31.05.2018 року винесена після дати виконання рішення суду в добровільному порядку.

03.09.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції, в якому Відповідач вважає вимоги Позивача безпідставними, а відтак просить суд відмовити Міністерству внутрішніх справ у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року, яка була залишена в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року, адміністративний позов гр-на ОСОБА_1 у справі № 826/7404/17 задоволено частково, зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України направити на адресу Головного управління Пенсійного фонду України міста Києва нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 із відображення відомостей про розмір надбавки за виконання особливо важливих завдань та надбавки за оперативно-розшукову діяльність за посадою заступника начальника управління спец установ конвойних підрозділів та судової міліції, начальника відділу департаменту громадської безпеки МВС України/ заступник начальника управління апарату Національної поліції станом на 01.01.2016 року, передбачених наказом МВС України «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення» осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ» від 31.12.2007 року; № 499, та з урахуванням відомостей, зазначених у довідці від 25.05.2017 № 22/6-70592.

На підставі виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.04.2018 року № 826,7404/17 державним виконавцем Нещадимом І.С. відкрито виконавче провадження № 56191579.

На адресу Позивача надійшла вказана постанова, в якій було зазначено, що боржнику необхідно виконати вимоги суду протягом 10 робочих днів, про що письмово повідомити державного виконавця.

Про виконання рішення суду Позивачем було проінформовано державного виконавця листом від 03.05.2018 року № 586. Крім того, вказаним листом Позивач просив закрити виконавче провадження ВП № 56191579 на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення , згідно з виконавчим документом).

31.05.2018 року Відповідач виніс постанову про закриття виконавчого провадження та стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Відповідач із заявленим позовом не погоджується, вважає, що вимоги Позивача є безпідставними, а постанова від 31.05.2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на суму 83,49 грн. прийнята у відповідності із ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись із вказаною постановою, Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Спеціальним Законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення. (ч. 4 ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження").

Статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто, виконавчий збір за своєю суттю є штрафною санкцією, яка застосовується до боржників за невиконання в добровільному порядку вимог виконавчих документів та як наслідок вчинення органом Державної виконавчої служби примусового виконання рішення.

Крім того, системний аналіз положень статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави вважати, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: фактичне виконання судового рішення; вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Аналогічний висновок, викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 15.02. 2018 року по справі №910/1587/13.

Так, заходами примусового виконання рішень у розумінні ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Згідно із ч.9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи, судом встановлено, що державним виконавцем не було здійснено заходи, передбачені ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження", а Позивач виконав рішення суду в добровільному порядку 06.04.2018 року, тобто до моменту відкриття виконавчого провадження - 16.04.2018 року.

Вказане свідчить про те, що станом на 31.05.2018 року у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 31.05.2018 року.

Тому, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з Відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 77-78, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Міністерства внутрішніх справ (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10, () задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в особі державного виконавця Нещадима І.С. щодо винесення постанови від 31.05.2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 56191579 у розмірі 83.49 (вісімдесят три грн. сорок дев`ять коп.).

3. Стягнути на користь Міністерства внутрішніх справ (01024, м. Київ, вул.Богомольця, 10, () судові витрати у розмірі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького,13, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Суддя Н.Г. Вєкуа