Справа № 264/2372/19
Суддя: Матвєєва Ю. О.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/2372/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2019 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області в особі судді Матвєєвої Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказує, що 05 грудня 2018 року позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП, та в постанові було зазначено, що 05 листопада 2018 року о 03 год. 00 хв. остання, знаходячись у кіоску за адресою: АДРЕСА_1, здійснила торгівлю алкоголем, чим порушила рішення Маріупольської міської ради № 7/32-2864 від 25 червня 2018 року. За вчинення вказаного правопорушення, позивачку притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн. Позивачка вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в даному кіоску відсутнє її робоче місце та громадянину ОСОБА_2 вона нічого не продавала.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник позивачки в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позовні вимоги, що долучений до матеріалів справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та відеозапис, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 05 грудня 2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення №2182 Адміністративною комісією Виконавчого комітету Маріупольської міської ради було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КпАП України, за те, що вона, знаходячись у своєму робочому кіоску за адресою: АДРЕСА_1, 05 листопада 2018 року о 03 год. 00 хв. здійснила торгівлю алкоголем, а саме горілкою «Улюблена Пшенична» ( вміст спирту 40%, по 0,5л. дві пляшки за ціною 35 грн.) громадянину ОСОБА_2 Своїми діями ОСОБА_1 порушила рішення Маріупольської міської ради від 25 червня 2018 року №7/32-2864 «Про встановлення режиму продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових у торгівельній мережі міста». ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 1700 грн.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа), при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 фактично перебувала в приміщенні кіоску та здійснила продаж алкогольних напоїв 05 листопада 2018 року о 03 год.00 хв. Вказана обставина підтверджена наданим відповідачем відеозаписом.

Факт продажу позивачкою - продавцем алкогольного напою (горілки) також підтверджено покупцем ОСОБА_2 у його письмових поясненнях, протоколом огляду та вилучення товару від 05 листопада 2018 року.

З відеозапису вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 добровільно повідомила інспектору свої анкетні дані, була ознайомлена зі складеним протоколом та відмовилась від надання пояснень в усній та письмовій формі.

Крім того, позивачка була сповіщена про день розгляду Адміністративною комісією протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується наданим реєстром відправлень поштової кореспонденції, однак при ухваленні рішення Адміністративною комісією Маріупольської міської ради 05 грудня 2019 року остання присутня не була.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що викладені позивачкою в позовній заяві доводи повністю спростовані надані представником відповідача доказами.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 156 КУпАП передбачена відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Рішенням Маріупольської міської ради №7/32-2864 від 25 червня 2018 року

«Про встановлення режиму продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових у торгівельній мережі міста» встановлено заборону продажу алкогольних напоїв в період часу з 22.00 год. по 08.00год.ранку.

Системне тлумачення ч. 2 ст. 156 КУпАП і рішення Маріупольської міської ради , дає чітке уявлення про наслідки вчинення відповідних дій, зокрема, про можливість притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, позивачкою порушено вимоги рішення Маріупольської міської ради від 25 червня 2018 року, яке на час здійснення правопорушення та на момент прийняття спірної постанови адміністративною комісією є діючим.

Проаналізувавши надані матеріали, суд приходить до висновку, що постанову винесено з урахуванням ст.33 КУпАП, а тому постанова Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, і підстав для її скасування суд не вбачає.

Суд також звертає увагу, що частина 2 ст. 156 КУпАП передбачає відповідальність саме працівника підприємства (організації).

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Першого апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Ю. О. Матвєєва