Справа № 813/3185/16
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 травня 2019 року

Львів

№ КДМ/75/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Данилишина С.П.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому документі по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Львівська виправна колонія (№ 48)» про визнання дій протиправними та зобов’язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся у Восьмий апеляційний адміністративний суд із заявою, в якій просив привести виконавчий документ (виправити помилки) – постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року – у відповідність до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VII (далі – Закон № 1404-VII) та направити виконавчий документ до органу державної виконавчої служби для виконання відповідно до ч. 6 ст. 382 КАС України.

На обґрунтування вимог заяви зазначає, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року було задоволено частково його заяву про накладення штрафу та встановлення нового строку для надання звіту про виконання судового рішення. Накладено на керівника Львівської виправної колонії № 48 ОСОБА_3 штраф за неподання звіту про виконання судового рішення, а саме постанови Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року у справі № 813/3185/16, у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року, що становить 35240,00 грн, з яких 17620,00 грн стягнуто на його користь і 17620,00 грн – до Державного бюджету України. Повідомленням державного виконавця від 03 вересня 2018 року було повернуто виконавчий документ (постанову від 21 серпня 2018 року) стягувачу (йому) без прийняття до виконання, оскільки у ньому відсутні дані боржника, а також зазначено два стягувача. Він оскаржив зазначене рішення та дії державного виконавця до суду, однак постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року у задоволенні його позову було відмолено. Зокрема, підставою для відмови у задоволенні даного позову було те, що у постанові апеляційного суду від 21 серпня 2018 року, яка є виконавчим документом, відсутні обов’язкові реквізити, визначені ст. 4 Закону № 1404-VII, а тому дії державного виконавця є правомірними та ґрунтуються на вимогах цього Закону. Таким чином, зважаючи, що зазначена вище постанова суду не відповідає вимогам, встановленим ст. 4 Закону № 1404-VII, а саме в її резолютивній частині не вказано дані боржника (адреса проживання (місцезнаходження), ідентифікаційний код), а також зазначено два стягувача, що унеможливлює її примусове виконання, дану постанову, яка є виконавчим документом, необхідно привести у відповідність до вимог зазначеної норми законодавства.

Відповідачем подано заперечення на вищевказану заяву в якому зазначено, що відповідачем виконано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року в повному обсязі та вчасно надіслано звіт про виконання постанови Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року у справі № 813/3185/16. Також, керівник Державної установи «Львівська виправна колонія (№ 48)» перерахував 17620,00 грн в користь ОСОБА_1 згідно зазначеної постанови.

В судовому засіданні позивач заяву підтримав, в своїх поясненнях посилався на доводи в ній викладені.

Представник відповідача проти заяви заперечив, просив залишити заяву без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи та доводи заяви, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що заяву слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановив суд, постановою Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року у справі № 813/3185/16 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Львівська виправна колонія (№ 48)» Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції: визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування страхових внесків (єдиний внесок) відповідно до ст. 11 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» в редакції до 2007 року, що діяла в період проходження служби особи рядового і начальницького складу ОСОБА_1 (2001-2006 роки); визнано протиправними дії відповідача щодо неврахування висновків у постанові Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року у справі №813/6837/13-а в частині зобов’язання сплатити збір на обов’язкове державне пенсійне страхування; зобов’язано відповідача нарахувати та сплатити збір на обов’язкове державне пенсійне страхування зі сум грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке було присуджено ОСОБА_1 постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13 грудня 2006 року у справі № 2-1980/06 та Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2012 року у справі № 2а-14133/11/1370), відповідно до ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених в абз. 7 п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону; зобов’язано відповідача подати до 30 червня 2017 року звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної установи «Львівська виправна колонія № 48» на постанову Франківського районного суду міста Львова від 29 травня 2017 року у справі № 813/3185/16, отже, дана постанова набрала законної сили.

На виконання постанови Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року у справі № 813/3185/16 Державна установа «Львівська виправна колонія (№ 48)» 30 червня 2017 року подала до Франківського районного суду м. Львова звіт про виконання зазначеного судового рішення, в якому вказано, що ним нараховано та сплачено збір на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування з сум грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески та яке було присуджено ОСОБА_1 згідно з постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13 грудня 2006 року та Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2012 року, відповідно до ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування». До звіту також долучено платіжне доручення від 29 червня 2017 року № 323 про сплату 8113,43 грн.

05 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням, в якому просив: відмовити Державній установі «Львівська виправна колонія (№ 48)» в прийнятті звіту від 30 червня 2017 року № 4/1652 на виконання постанови Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року у справі № 813/3185/16; накласти на керівника Державної установи «Львівська виправна колонія (№ 48)» ОСОБА_3 за невиконання в повному обсязі даної постанови штраф у розмірі тридцяти мінімальних заробітних плат, що складає 96000,00 грн: половину суми штрафу стягнути на його користь в розмірі 48000,00 грн, іншу половину штрафу – до Державного бюджету України в розмірі 48000,00 грн; встановити новий строк для подання звіту на виконання постанови Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року у справі № 813/3185/16.

Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 06 червня 2018 року заяву задоволено частково: накладено на керівника Львівської виправної колонії № 48 управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області штраф за не виконання звіту про виконання постанови Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року у справі № 813/3185/16 в частині зобов’язання вчинити нарахування та оплату страхових внесків із грошових коштів в розмірі 23366,56 грн та 566,32 грн, встановивши такий штраф у розмірі двадцяти мінімальних заробітних плат, що становить 35240,00 грн, з яких 17620 грн стягнено в користь ОСОБА_1 та 17620,00 грн – до Державного бюджету України; у задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року було частково задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1, скасовано ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 06 червня 2018 року та ухвалено постанову, якою заяву ОСОБА_1 задоволено частково: накладено на керівника Львівської виправної колонії № 48 управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області ОСОБА_3 штраф за не виконання звіту про виконання судового рішення – постанови Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року у справі №813/3185/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Львівська виправна колонія № 48» про визнання протиправними дій, зобов’язання вчинити дії і встановлення судового контролю у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року, що в грошовому еквіваленті становить 35240,00 грн, з яких 17620,00 грн стягнуто в користь ОСОБА_1 та 17620,00 грн – до Державного бюджету України; зобов’язано Державну установу «Львівська виправна колонія № 48» подати звіт про виконання постанови Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року у справі № 813/3185/16 в місячний строк з дня отримання цієї постанови суду апеляційної інстанції; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказана постанова супровідним листом Львівського апеляційного адміністративного суду скерована на адресу Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області до виконання.

03 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4, керуючись п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки у виконавчому документі відсутні дані боржника, а також зазначено два стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Отже, відповідно до змісту наведених норм постанова чи ухвала в адміністративній справі є виконавчим документом лише у випадках, передбачених законом, а саме КАС України.

Випадки, коли судове рішення є виконавчим документом, чи повинне відповідати вимогам, встановленим для виконавчого документа, передбачені окремими нормами КАС України, зокрема, такі вимоги встановлені для ухвали про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом (ст. 147), ухвали про стягнення штрафу як заходу процесуального припису (ст. 149), ухвали про забезпечення позову (ст. 156), ухвали про затвердження умов примирення (ст. 191).

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов’язати суб’єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частинами 2-4 цієї статті передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб’єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб’єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина – до Державного бюджету України.

Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

А згідно з ч. 6 цієї статті ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби. З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

У п. п. 12-15 ч. 1 ст. 4 КАС України містяться визначення таких понять: судове рішення – рішення, постанова, ухвала суду будь-якої інстанції; рішення суду – рішення суду першої інстанції, в якому вирішуються позовні вимоги; постанова – письмове рішення суду апеляційної або касаційної інстанції в адміністративній справі, у якому вирішуються вимоги апеляційної чи касаційної скарги; ухвала – письмове або усне рішення суду будь-якої інстанції в адміністративній справі, яким вирішуються питання, пов’язані з процедурою розгляду адміністративної справи, та інші процесуальні питання.

Проаналізувавши зміст наведених норм, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 382 КАС України для виконання до державної виконавчої служби надсилаються лише ухвали про накладення штрафу, постановлені судом за наслідками розгляду звіту суб’єкта владних повноважень про виконання рішення суду, або в разі неподання такого звіту, і, відповідно, така ухвала в зв'язку з цим повинна відповідати вимогам, встановленим до виконавчого документа.

Водночас, постанова суду апеляційної інстанції, якою вирішуються вимоги апеляційної скарги, не є судовим рішенням, яке повинне надсилатись для виконання до державної виконавчої служби, а тому відсутні підстави зазначати в ній відомості, які зазначаються у виконавчому документі, зокрема, інформацію про місце проживання (місцезнаходження) та ідентифікаційній коди стягувача і боржника.

Про правильність такого висновку свідчить також відсутність у ст. 322 КАС України, якою визначено зміст постанови суду апеляційної інстанції, вимог про зазначення у резолютивній частині відомостей щодо сторін та інших учасників справи про їх місцезнаходження (для юридичних осіб), місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб – громадян України, що передбачено ст. 246 КАС України для рішення суду першої інстанції.

Також жодною нормою КАС України не передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції є виконавчим документом чи повинна відповідати вимогам, встановленим до виконавчого документа.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена вище постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року у справі № 813/3185/16 не є виконавчим документом.

Щодо посилання заявника на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року у справі № 465/5637/18, в якій, зокрема, зазначено, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року є виконавчим документом, а тому повинна містити обов’язкові реквізити, визначені ст. 4 Закону № 1404-VII, колегія суддів зазначає, що такий висновок суду не має преюдиційного значення під час розгляду даної заяви відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, оскільки в цьому випадку суд в іншій адміністративній справі не встановив конкретні обставини, а лише надав своє тлумачення нормам законодавства.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки зазначена вище постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року не є виконавчим документом, тому відсутні правові підстави для виправлення в ній помилок, що просить зробити заявник.

При цьому, колегія суддів зазначає, що виконання цієї постанови повинне здійснюватись шляхом видачі заявнику відповідного виконавчого листа відповідно до ч. 1 ст. 373 КАС України, якою визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Керуючись ст. 243, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 374, ст. 382 КАС України, суд –

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому документі у справі 813/3185/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Львівська виправна колонія (№ 48)» про визнання дій протиправними та зобов’язання вчинити певні дії – відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя-доповідач

О. Б. Заверуха

судді

О. М. Гінда

В. В. Ніколін