Справа № 360/1313/19
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1313/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Ірметової О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Попової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, у якій позивач просив суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 08.02.2019 року, щодо відмови ОСОБА_2 у зарахуванні частки страхового стажу, та в призначені пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області зарахувати ОСОБА_2 до загального страхового стажу період його роботи з 31.05.1978 року по 14.02.1983 року водієм та кранівником у Первомайському шахтопрохідницькому управлінні по бурінню стовбурів та свердловин шахт повним перерізом;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 30 січня 2019 року.

В обгрунтування позову зазначив, що 30.01.2019 ОСОБА_2 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському ргійоні Луганської області з заявою про призначення йому пенсії, та надав усі необхідні документи.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 08.02.2019 ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні пенсії за віком посилаючись на те, що у ОСОБА_2 відсутній необхідний страховий стаж роботи. При цьому, згідно рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_2 , управлінням ПФУ в Попаснянському районі Луганської області, тільки визнаний його стаж роботи строком 20 років 03 місяця 25 днів, та не визнаний увесь стаж його роботи з 31.05.1978 року по 14.02.1983 року (тобто строком 04 роки 08 місяців 14 днів) у Первомайському шахтопрохідницькому зшравлінні по бурінню стовбурів та свердловин шахт повним перерізом. Відносно цього стажу у відмови про призначення пенсії вказано, що зарахувати стаж роботи з 31.05.1978 року по 14.02.1983 року немає можливості у зв`язку з тим, що в трудовій книжці ОСОБА_2 не вказана дата наказу про прийом на роботу, що є грубим порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Представник позивача вважає дії Відповідача, щодо не зарахування ОСОБА_2 частки страхового стажу та відмови в призначенні йому пенсії за віком неправомірним.

Ухвалою суду від 03 квітня 2019 року провадження у справі за даним адміністративним позовом було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 25 квітня 2019 року (а.с. 1-2).

25 квітня 2019 року розгляд справи перенесено на 26 квітня 2019 року (а.с. 31).

19 квітня 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 37-39), в обґрунтування якого зазначено, що Управлінням Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області до страхового стажу ОСОБА_2 зараховані періоди роботи: з 14.10.1975 по 26.04.1976 в Первомайському АТП 12122, з 29.04.1976 по 24.04.1978 - військова служба, з 14.02.1983 по 29.03.1991 робота в центральних електромеханічних майстернях треста «Спецшахтобуріння», з 15.04.1988 - Ремонтно-механічний завод проектно-шахтопрохідницького об`єднання «Спецшахтобуріння», з 01.04.1991 по 30.10.1992 на ремонтно-механичному заводі ПШО «Спецшахтобуріння» , з 03.11.1992 по 01.04.2000 в Первомайському управлінні житлово-комунального господарства, з 01.02.2009 по 02.06.2009 у ТОВ «Валєо-Будкомпані», з 01.07.2009 по 31.10.2009 - договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування № 0014 від 18.12.2018. Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 16.11.1975 ОСОБА_2 у період з 31.05.1978 по 14.02.1983 працював у «Первомайському шахто - прохідницькому управлінні по бурінню стволів та свердловин шахт повним перерізом» в якості водія та кранівника.

В трудовій книжці Позивача НОМЕР_1 від 16.11.1975 не вказана дата наказу про прийом на роботу до «Первомайського шахто-прохідницького управління по бурінню стволів та свердловин шахт повним перерізом», що є грубим порушенням Інструкції № 58, у зв`язку з чим період роботи з 31.05.1978 по 14.02.1983 не зараховано управлінням до страхового стажу ОСОБА_2 Враховуючи вищевикладене, управлінням Пенсійного фонду України в Попаснянському районі 08.02.2019 року прийнято цілком правомірне рішення щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні пенсії на загальних умовах через відсутність необхідного стажу роботи, передбаченого ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме 25 років.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача та позивач у судове засідання не прибули про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином суду, надав відзив на позовну, у якому розгляд справи просив проводити без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що 30 січня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 16, 43).

До зазначеної заяви позивачем було додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт, трудову книжку, військовий квиток, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідку про заробітну плату з 01.07.2000 та інші документи (а.с. 43-52).

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 08.02.2019 було відмовлено ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком. В обґрунтування відмови зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 31.05.1978 по 14.02.1983 в зв`язку з тим, що в трудовій книжці ОСОБА_2 не вказана дата наказу про прийом на роботу, що є грубим порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (а.с. 17, 41).

Відповідно до типового договору № 0014 від 18.12.2018, звіту про суми добровільних внесків, передбачених договором про добровільну участь, які підлягають сплаті, та суми доплати від 28.12.2018 № 14482 та індивідуальних відомостей про застраховану особу, позивачем було придбано додатковий страховий стаж за період з 01.07.2009 по 31.10.2009 (а.с. 48-51).

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені правові норми.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій гарантується всім непрацездатним громадянам України відповідно до Конституції України та Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що за цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.

Статтею 45 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В свою чергу, порядок ведення трудових книжок визначається наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).

Так, згідно з п.п. 2.3, 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Тобто враховуючи положення п.2.3, 2.4 Інструкції №58, записи про звільнення завіряються печаткою та повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до п.п. 2.6.-2.9 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Відповідно до абз. 2 п. 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Судом встановлено, що відповідач, відмовляючи в зарахуванні періоду роботи позивача з 31.05.1978 по 14.02.1983 в Первомайському ШПУ по бурінню стволів та скважин шахт з повним січенням, посилається на відсутність дати наказу про прийом на роботу, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58.

Суд дослідивши трудову книжку ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 встановив, що у період з 31.05.1978 по 14.02.1983 працював у Первомайському ШПУ по бурінню стволів та скважин шахт з повним січенням на посаді шофера 3 класу (а.с. 8-10, 65).

При цьому, у графі 4 розділу «Відомості про роботу», де зазначається підстава для внесення запису до трудової книжки (документ, його дата та номер), зазначено «Наказ № 42-к від», тобто відсутня дата наказу про призначення позивача на посаду.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Крім того, у трудовій книжці позивача у графі розділу «Відомості про роботу», де зазначаються відомості про прийом на роботу, переведення на іншу роботу тощо, містяться записи про переведення на посаду кранівника на кран КС-5363 від 04.12.1978 та запис про звільнення позивача, у зв`язку з переведенням від 14.02.1983 за період праці ОСОБА_2 у Первомайському ШПУ по бурінню стволів та скважин шахт з повним січенням.

Суд зазначає, що зазначені записи, внесені на підставі відповідних наказів №93-к від 30.11.1979, №16-к від 14.02.1983, що підтверджується відповідними записами у графі 4 розділу «Відомості про роботу», де зазначається підстава для внесення запису до трудової книжки, а тому це достатніми доказами на підтвердження факту праці позивача у Первомайському ШПУ по бурінню стволів та скважин шахт з повним січенням за спірний період.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі Швидка проти України від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Таким чином, у відповідача відсутні правові підстави щодо не зарахування до страхового стажу позивача період його роботи з 31.05.1978 по 14.02.1983 у Первомайському ШПУ по бурінню стволів та скважин шахт з повним січенням.

Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 1058-ІV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, з урахуванням спірного стажу роботи позивача у відповідача наявні підстави для призначення позивачу пенсії за віком, визначені частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV.

З огляду на викладене, рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, та підлягає скасуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Позивачем при подачі позову був сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., про що суду надано квитанцію № 0.0..1 від 29.03.2019 (а.с. 3).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 08 лютого 2019 року про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (ідентифікаційний код: 21792608, місцезнаходження: 93300, Луганська обл., Попаснянський район, місто Попасна, вул. Шкільна, будинок 2) призначити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня виникнення права на пенсію, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_2 періоди роботи з 31.05.1978 по 14.02.1983 у «Первомайському ШПУ по бурінню стволів та скважин шахт з повним січенням».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (ідентифікаційний код: 21792608, місцезнаходження: 93300, Луганська обл., Попаснянський район, місто Попасна, вул. Шкільна, будинок 2) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 21 травня 2019 року.

Суддя О.В. Ірметова