Справа № 826/11530/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

17 травня 2019 року № 826/11530/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаМіністерства внутрішніх справ України в особі Центральної комісії МВС України з розгляду питань, пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій Головне управління Національної поліції України в Донецькій області
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також Позивач або ОСОБА_1 ) з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України в особі Центральної комісії МВС України з розгляду питань, пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій (далі також Відповідач або Комісія), в якій просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 10.07.2017 № 2/VI/XI/1, яким ОСОБА_1 було відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій.

2. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Центральної комісії МВС України з розгляду питань, пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій.

В ході судового розгляду, до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спорту на стороні Відповідача, судом залучено Головне управління Національної поліції України в Донецькій області (далі також Третя особа або ГУ НП в Донецькій області).

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскільки Позивач приймав безпосередню участь в роботі групи по виявленню осіб, причетних до злочинної діяльності під час окупації м. Краматорська, м. Слав`янська, м. Костянтинівки, м. Дружківки, м. Дзержинська, м. Красного Лиману, а також здійснював оперативне супроводження у містах Харкові, Краматорську та Маріуполі, тож вважає, що безпосередньо перебував і ніс службу в зоні проведення антитерористичної операції та має право на отримання статусу учасника бойових дій, отже спірне рішення Комісії, яким йому відмовлено у наданні відповідного статусу є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки порушує права та законні інтереси Позивача.

Представник МВС України, у відзиві на позовну заяву, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав їх необґрунтованості, оскільки Позивач не залучався та не брав безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області, що є правовою підставою для надання статусу учасника бойових дій, отже спірне рішення є правомірним та таким, що прийняте Відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тож скасуванню не підлягає.

ГУ НП в Донецькій області подало суду письмові заперечення проти позовної заяви, в яких наголосило, що критично не погоджується з заявленими позовними вимогами, оскільки відносно Позивача відсутні матеріали, які засвідчують його безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції, боротьбі з тероризмом та бойових діях на території Донецької області, у зв`язку з чим просило відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

Розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 18.09.2000 по 15.12.2014 Позивач дійсно проходив службу в ГУ МВС України в Донецькій області, що підтверджується довідкою управління кадрового забезпечення (том 1 а.с. 19).

Згідно з наказами Міністерства внутрішніх справ України від 03.07.2014 № 1320, від 18.09.2014 № 1640, від 22.10.2014 № 1761 та від 06.11.2014 № 1819, Позивач відряджався, у зв`язку зі службовою необхідністю, відповідно, до: м. Маріуполя з 02.07.2014 на 30 діб; м. Краматорська з 21.09.2014 до 27.09.2014 на 7 діб; м. Харкова з 28.09.2014 по 27.10.2014 на 30 діб та з 28.10.2014 по 26.11.2014 на 30 діб (том 1 а.с. 19-22).

З метою підтвердження своєї безпосередньої участі в АТО, Позивач неодноразово звертався до ГУ МВС України в Донецькій області з запитами (том 1 а.с. 27-28), на які отримував відповіді, зокрема, про відсутність в наказах Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України прізвища ОСОБА_1 ; про відсутність підтверджуючих документів безпосередньої участі ОСОБА_1 в АТО, воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду для виплати грошової винагороди за участь в АТО (том 1 а.с. 14, 15, 48-49, 50, 51, 52-53).

Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 10.07.2017 № 2/VI/XI/1, ОСОБА_1 відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій на підставі абзацу 3 пункту 4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 та пунктів 2, 4 розділу ІІ Положення про комісію МВС з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.08.2016 № 868.

Вважаючи таке рішення Відповідача протиправним, Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про його скасування.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються, зокрема, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі також Закон № 3551-XII) та Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (далі також Порядок № 413), у відповідних редакціях, які діяли на момент прийняття Відповідачем спірного рішення, яке підлягає оцінці на відповідність критеріям, закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами статті 5 Закону № 3551-XII, учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII, учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

Виходячи з наведених норм Закону № 3551-XII вбачається, що для визнання учасником бойових дій Закон № 3551-XII передбачає сукупність обов`язкових умов, а саме: несення служби по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, зокрема, в Міністерстві внутрішніх справ України та безпосередня участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення).

Так, процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок № 413.

Згідно з абзацом 2 пунктом 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається, зокрема, військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 2 1 Порядку № 413 визначено, що статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Особам, які брали участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, у проведенні розвідувальних заходів, що підтверджено оперативним штабом з управління антитерористичною операцією, а також які отримали поранення, контузії, каліцтва, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), статус учасника бойових дій надається незалежно від кількості днів залучення їх до проведення антитерористичної операції.

Райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначаються Антитерористичним центром при СБУ (пункт 3 Порядку № 413).

Згідно пункту 4 Порядку № 413, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, зокрема:

витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення;

для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів;

для осіб, які проходять службу (працюють) у військових частинах (органах, підрозділах), установах та організаціях або на підприємствах, які постійно дислокуються чи розташовані безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення.

Відповідне рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними, окрім іншого, в МВС (пункт 5 Порядку № 413).

Відповідно до положень пункту 6 Порядку № 413, для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

У разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії (пункт 8 Порядку № 413).

Відповідно до пункту 4 Розділу ІІ, пунктів 1, 2, 3 Розділу ІІІ Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.08.2016 № 868, Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни у разі: відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни; надання недостовірних даних про осіб, зазначених у пункті 1 розділу I цього Положення; виявлення факту підроблення документів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни; наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій на підставі документів про: 1) безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення; 2) направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції; 3) перебування у районах проведення антитерористичної операції з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Підтвердними документами для прийняття рішення про надання статусу учасника бойових дій є витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення.

Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника війни на підставі документів про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України), а також документів про направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).

Окрім того, згідно змісту листа Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 20.03.2017 № 33/5-2217, для отримання відповідного статусу необхідна сукупна наявність наступних документів: посвідчення (наказ) про відрядження в район проведення АТО; наказ керівництва АТО або керівництва АТЦ при СБУ про залучення до проведення АТО; наказ про підпорядкування (по стройовій частині) командирів ОТУ або керівництва АТО. За наявністю всіх вказаних документів видається довідка про безпосередню участь особи в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Виходячи з наведених норм вбачається, що Комісія приймає одне з законодавчо визначених можливих рішень, а саме: про надання статусу учасника бойових або про відмову у наданні такого статусу, включно, за результатами розгляду та оцінки поданих військовослужбовцем документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, перелік яких визначений Порядком № 413.

При цьому, позитивне рішення приймається Комісією виключно у разі підтвердження відповідними документами сукупних обставин несення, зокрема військовослужбовцем, служби по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, окрім іншого, в Міністерстві внутрішніх справ України та безпосередня його участь в антитерористичній операції та/або забезпеченні її проведення (безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення).

Разом з тим, що підтверджується матеріалами справи, відносно Позивача відсутні необхідні документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, перелік яких закріплений пунктом 4 Порядку № 413, які є підставою для надання йому статусу учасника бойових дій.

Окрім того, з наявних у справі документів вбачається, що Позивач лише перебував у відрядженнях у містах Маріуполі з 02.07.2014 на 30 діб, Краматорську з 21.09.2014 до 27.09.2014 на 7 діб та Харкові з 28.09.2014 по 26.11.2014 (не є районом проведення антитерористичної операції), у зв`язку зі службовою необхідністю, що у взаємозв`язку з наведеними нормами не може свідчити про безпосереднє залучення Позивача до виконання завдань антитерористичної операції, оскільки докази про зворотне відсутні.

Більше того, особиста участь позивача в АТО на території її проведення заперечується Відповідачем, який зазначає, що наказ Антитерористичного центру при Службі безпеки України до Комісії не надавався; Позивачу під час служби не виплачувалися жодні додаткові виплати за участь в АТО; відносно Позивача відсутні витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджували б факт його участі в безпосередньому зіткненні та вогневому контакті з противником, проведення розвідувальних заходів. Наведені доводи Відповідача належними та допустимими доказами не спростовуються.

Таким чином, суд погоджується з позицією Відповідача, що у Комісії були відсутні правові підстави для прийняття іншого рішення ніж спірне.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що прийнятті спірного рішення Комісія діяла виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши та надавши правову оцінку наданим учасниками справи доказам та письмовим поясненням, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У свою чергу, Відповідач належним чином виконав обов`язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 5, 6, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.О. Григорович