Справа № 821/936/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 травня 2019 року

Київ

справа №821/936/18

адміністративне провадження №К/9901/9522/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 821/936/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-8330-23 від 14.03.2018, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Таврійська будівельна компанія» звернулося до суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, в якому просило визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача від 14.03.2018 року № Ю-8330-23 про сплату боргу зі страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 469561,65 грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року позов задоволено.

Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 821/936/18, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1 921 гривень (стаття 7 Закону України від 23.11.2018 №2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік").

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі є визнання протиправною та скасування вимоги відповідача від 14.03.2018 року № Ю-8330-23 про сплату боргу зі страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 469561,65 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення адміністративного позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що наявність преюдиційного факту, встановленого постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 року у справі № 821/2231/14, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2015 року, згідно якого судом першої інстанції, на підставі аналізу первинних документів, встановлено, що ПАТ "Таврійська будівельна компанія" сплатило єдиний соціальний внесок у повному обсязі в період, зазначений в оскаржуваній вимозі № Ю 33-25 з 28.02.2014 року по 19.05.2014 року в сумі 876402,70 грн., що, в свою чергу, стало підставою для скасування вимоги Державної податкової інспекції у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області від 28.02.2014 року №Ю 33-25 про сплату боргу зі страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 568656,99 грн.

Частиною 4 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судами встановлено, що участь у справі № 821/2231/14 брали ті самі сторони, що і у даній справі з відмінністю лише в тому, що в даній справі у якості суб`єкта владних повноважень - відповідача виступає правонаступник Державної податкової інспекції у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області. Таким чином, постановою суду у справі № 821/2231/14 між тими самими сторонами вже була дана оцінка доводам сторін щодо наявності боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у ПАТ "ТБК". Оцінка зазначеної постанови була здійснена судами апеляційної та касаційної інстанції, внаслідок чого вона залишилась без змін та набрала законної сили 09.02.2015 року.

Скаржник у касаційній скарзі не наводить обґрунтованих доводів, які б спростовували правильність висновку судів першої та апеляційної інстанцій.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи та застосування законодавства на час спірних правовідносин, а також значення справи для сторін та суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

Отже, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року, не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 821/936/18.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: підписІ.А. Васильєва
підписС.С. Пасічник
підписВ.П. Юрченко