Справа № 442/2861/19
Суддя: Крамар О. В.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №442/2861/19
Провадження №2-а/442/75/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамар О.В..

з участю секретаря Лютик Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського 1 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Серкіз Анастасії Олександрівни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, у якому просить: визнати дії поліцейського 1 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Серкіз Анастасії Олександрівни під час притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними; скасувати постанову винесену 13.04.2019 поліцейського 1 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Серкіз Анастасії Олександрівни про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 032801.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.04.2019 поліцейським 1 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Серкіз Анастасією Олександрівною, відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №032801.

Відповідно до вказаної постанови його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме в тому, що 13.04.2019 о 08 год. 32 хв. керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на 601 кілометрі автодороги М06 він не виконав вимоги розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах, чим порушив п. 1 розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 255 гривень.

Вважає дії поліцейського протиправними, а постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №032801 такою, що підлягає скасуванню через незаконність та необґрунтованість, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події і складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

13.04.2019 приблизно о 08 год. 30 хв. керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на 601 кілометрі автодороги М06 він у відповідності до вимог п. 14.2. Розділу 14 «Обгін» ПДР України переконавшись в тому, що: а) жодному з водіїв транспортних засобів, які рухались за ним не буде створено перешкод, оскільки вони були на далекій від нього відстані та не розпочали обгону; б) водії транспортних засобів, які рухались попереду по тій самій смузі що і вони, не подали сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч; в) смуга зустрічного руху, на яку він виїжджав, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані (приблизно на 400 метрів); г) після обгону зможе, не створюючи перешкод транспортним засобам, які він обганяє, повернутися на займану смугу,

подавши згідно з пп. б п. 9.2. Розділу 9 «Попереджувальні сигнали» ПДР України попереджувальний сигнал світлового покажчика лівого повороту перетнувши горизонтальну розмітку 1.5 п. 1 розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві або три смуги, і яку дозволено перетинати з будь-якого боку, здійснив обгін двох транспортних засобів, які рухались у попутному напрямку.

Проїхавши після здійсненого обгону, ще приблизно 1 хвилину він побачив у дзеркалі заднього виду як його наздоганяє автомобіль поліції із увімкненими проблисковими маячками червоного та синього кольору. У зв`язку із цим, на виконання вимог абз. З п. 3.2 Розділу 3 «Рух транспортних засобів із спеціальними сигналами» ПДР України він зупинився біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі) та згідно з вимогами пп. б п. 9.9. Розділу 9 «Попереджувальні сигнали» ПДР України увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Із вказаного автомобіля до нього підійшли три особи, які не представились, однак він зрозумів, що вони поліцейські, оскільки одягнені у формений одяг (однострій) поліції, а на транспортному засобі, яким вони пересувались містилась символіка поліції та він був обладнаний проблисковими маячками червоного та синього кольору.

Поліцейські вказали, що він порушив ПДР України під час здійснення обгону, а саме не виконав вимоги розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах, чим порушив п. 1 розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України та пред`явили вимогу надати посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яку він виконав.

Він заперечив факт порушення ПДР України та вказав, що здійснив обгін перетнувши горизонтальну розмітку 1.5, п. 1 розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві або три смуги, і яку дозволено перетинати з будь-якого боку, а не 1.1 перетинати яку заборонено. Також, зазначив, що свідками того, що він здійснив обгін транспортних засобів, перетнувши саме горизонтальну розмітку 1.5, а не 1.1 були пасажири керованого ним автомобіля ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили поліцейським його доводи.

Також, він запитав чи є у поліцейських докази, які б підтверджували факт вчинення ним правопорушення. Після цього, один із інспекторів направився у службовий автомобіль, повернувся із планшетом та вказав, що віднайде відеозапис із камери відео реєстратора патрульного автомобіля, на якому зафіксовано здійснений ним маневр обгону.

Через деякий час поліцейські відтворили йому запис із камери відео реєстратора патрульного автомобіля, на якому з їх слів зафіксовано здійснений ним маневр обгону. Після перегляду вказаного відеозапису він та свідки які перебували з ним в салоні автомобіля вказали, що у зв`язку із значною відстанню на ньому неможливо ідентифікувати ні номерний знак, ні марку автомобіля, який здійснює маневр обгону, а відтак прийти до висновку, що це саме керований ним автомобіль. Більше того, на відеозаписі зафіксовано, що під час обгону транспортний засіб перетнув горизонтальну дорожню розмітку 1.5, а не 1.1.

Переглянувши відеозапис ще раз, поліцейські погодились, що обгін розпочато перетнувши саме горизонтальну розмітку 1.5, однак вказали, що він його завершив, повернувшись на свою смугу руху, перетнувши дорожню розмітку 1.1.

Він ствердив, що цього на відтвореному відеозаписі не зафіксовано, це не відповідає дійсності, а якщо б і було зафіксовано це не є порушенням ПДР України, оскільки згідно п. 14.5. Розділу 14 «Обгін» ПДР України водій транспортного засобу, який виконує обгін, може залишитися на смузі зустрічного руху, якщо після повернення на раніше займану смугу йому доведеться знову розпочати обгін, за умови, що він не створить небезпеки зустрічним транспортним засобам, а також не перешкоджатиме транспортним засобам, які рухаються за ним з більш високою швидкістю. Наголосив поліцейським, що він не створював небезпеки зустрічним транспортним засобам під час обгону, оскільки такі перебували на значній від нього відстані, також за ним під час обгону взагалі не рухались інші автомобілі. Більше того, вказав, що під час обгону дистанція між двома транспортними засобами, які рухались попереду була короткою і не дозволяла йому після обгону першого з них безперешкодно повернутися на раніше займану смугу руху без створення аварійної ситуації.

Не зважаючи на вказані доводи, поліцейським 1 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Серкіз Анастасією Олександрівною, відносно нього винесено незаконну постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Поряд з цим, згідно ст. 283 КУпАП України постанова повинна містити відомості про місце вчинення адміністративного правопорушення, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), порядок сплати штрафу, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

У оскаржуваній постанові поліцейські не зазначили конкретного місця вчинення адміністративного правопорушення. У ній вказано, що таким місцем є 601 кілометр автодороги М06. Із такого формулювання не зрозуміло де саме вчинено правопорушення, адже 601 кілометр автодороги М06 має протяжність 1000 метрів, на ньому неодноразово почергово змінюється дорожня розмітка 1.5 та 1.1. п. 1 розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України. З винесеної постанови не можливо ідентифікувати конкретного місця вчинення правопорушення.

Поряд з цим, як він зазначав вище, поліцейські на підтвердження вчинення ним правопорушення демонстрували відеозапис із камери відео реєстратора патрульного автомобіля, на якому з їх слів зафіксовано здійснений ним маневр обгону. Однак, оскаржувана постанова не містить інформації про будь- яку фіксацію правопорушення чи технічний засіб, яким його здійснено, хоча такий у поліцейських наявний. Згідно постанови Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №428/2769/17, провадження №К/9901/1667/17 зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративних правопорушень. Також, оскаржувана постанова не містить відомостей про порядок сплати штрафу, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Враховуючи вищевказане, вважає дії, поліцейського 1 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Серкіз Анастасії Олександрівни протиправними, а постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №032801 такою, що підлягає скасуванню через незаконність та необґрунтованість.

Позивач в судове засідання не з`явився, від нього поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві, просить їх задоволити.

В судове засідання відповідач не з`явився без поважних причин, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно ч.9 вищезгаданого Кодексу, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися в судове засідання, хоча і були належними чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідго ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Матеріалами справи встановлено, що постановою від 13 квітня 2019 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в poзмірі 255 грн. (постанова серії ДП18 №032801 від 13.04.2019).

Відповідно до ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна /умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.ст.151, 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Із оскаржуваної постанови не вбачається на підставі яких доказів інспектор поліції прийшов до переконання, що позивач порушив правила дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву та будь-яких достовірних доказів на підтвердження тверджень, вказаних у оскаржуваній постанові суду не надав, а тому, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не виконано обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього статтею 77 КАС України, у зв`язку із чим оскаржувана постанова є протизаконною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 19, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати дії поліцейського 1 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Серкіз Анастасії Олександрівни під час винесення постанови серії ДП18 № 032801 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними.

Постанову серії ДП18 № 032801 винесену 13.04.2019 поліцейським 1 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Серкіз Анастасією Олександрівною про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень - скасувати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складення рішення у повному обсязі чи його прийняття у письмовому провадженні - в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В. Крамар