Справа № 368/154/19
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року № 368/154/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши в місті Києві у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

до Кагарлицького районного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації (09201, Київська обл., Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Незалежності, 1), в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації щодо ненадання позивачеві статусу учасника війни згідно п. 13 ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов`язати відповідача надати позивачеві статус учасника війни згідно п. 13 ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з видачею відповідного посвідчення.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 06.02.2019 адміністративну справу передано за підсудністю в порядку статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України до Київського окружного адміністративного суду. Провадження у даній справі судом не відкривалося.

У якості підстави позову позивач зазначив, що має всі правові підстави для отримання статусу учасника війни згідно п. 13 ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки позивач як працівник Кагарлицької РДА у період з 10 по 23 серпня 2015 року перебував у службовому відрядженні в зоні проведення антитерористичної операції, а саме в м. Попасна Луганської області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

В установлений судом строк, відповідачем через відділ канцелярії Київського окружного адміністративного суду був наданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечував проти задоволення заявлених вимог позивача. Вказує, що враховуючи відсутність даних про виконання позивачем завдань антитерористичної операції, а також ненадання належних доказів, які є обов`язковими для надання статусу учасника бойових дій та підтверджують його залучення до проведення антитерористичної операції, зокрема, наказ керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення до проведення антитерористичної операції, або наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення, - вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Позивач 05.04.2019 на адресу суду надіслав відповідь на відзив, в якій вказує, що надав комісії Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації всі необхідні та наявні у нього документи для встановлення статусу учасника війни, оскільки як працівник РДА, перебуваючи у службовому відрядженні брав безпосередню участь в районі проведення антитерористичної операції у будівництві інженерних споруд відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.03.2015 року №107 «Деякі питання забезпечення у 2015 році будівництва інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави». У зв`язку з цим вважає бездіяльність відповідача протиправною.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серія НОМЕР_1 виданим Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області 11 травня 2005 року, який знаходиться в матеріалах справи.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до наказу Кагарлицької РДА №39 від 10.08.215 Павлик Д.С., головний спеціаліст з питань взаємодії з правоохоронними органами, оборонної, мобілізаційної та режимно-секретної роботи був відряджений в м. Попасна Луганської області для будівництва інженерних споруд відповідно до закріплення ВОПів за адміністративними одиницями Київської області з 10.08.2015 по 23.08.2015.

Копія посвідчення про відрядження підтверджує, що ОСОБА_1 знаходився у м. Попасна з 11.08.2015 до 23.08.2015 для супроводження та виконання робіт з будівництва ВОП-13 на підставі наказу Кагарлицької РДА №39 від 10.08.2015.

24 березня 2016 року Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації листом за №426 повідомило позивача, що за результатами розгляду питання щодо надання позивачеві статусу учасника війни, 22.03.2016 Комісія Кагарлицької РДА для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни прийняла рішення про відмову у наданні позивачеві статусу учасника війни та повідомила позивача, що для повторного розгляду питання щодо надання позивачеві статусу учасника війни рекомендовано надати витяг з наказу керівника АТЦ при СБУ, як це передбачено постановою КМУ №739 від 23.09.2015 «Про питання надання статусу учасника війни деяким особам».

Як вбачається із матеріалів справи, листами Штабу АТЦ при СБУ №33/7-П1224 від 30.06.2017, №33/7-П1297 від 06.07.2017 та №33/7-П1199 від 06.02.2018 позивача повідомлено, що виконання службових обов`язків хоча і в районі проведення АТО, але не пов`язаних із заходами з протидії терористичної діяльності, які координуються ОШУ АТО, не можуть бути підставою для залучення до АТО.

Також зазначено, що залучення позивача до проведення АТО може бути здійснено керівництвом ОШУ АТО в межах статей 4, 12, 13 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" за наявності інформації про виконання завдань АТО у взаємодії із суб`єктами боротьби з тероризмом, про що ОШУ АТО був поінформований листом для прийняття відповідного рішення (а.с.14).

Листом Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників АТО №2813/03/05.1-17 від 30.06.2017 позивача повідомлено, що підставою надання статусу учасника війни є документи про безпосереднє залучення до виконання завдань АТО в районах її проведення. Рекомендовано звернутися до ОШУ АТО на території Донецької та Луганської областей.

03 липня 2017 року позивач повторно звернувся до Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації з проханням надати статус учасника війни.

07 липня 2017 року листом за №507 Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації повідомило позивача, що за результатами розгляду Комісією питання щодо надання статусу «Учасника війни» згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII позивачеві рекомендовано надати витяг з наказу керівника АТЦ при СБУ, як це передбачено постановою КМУ №739 від 23.09.2015 «Про питання надання статусу учасника війни деяким особам», про що позивача було повідомлено раніше листом №426 від 24.03.2016.

30 листопада 2018 року позивач повторно звернувся до Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації з проханням надати статус учасника війни.

За результатами розгляду даного звернення, Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації у листі від 04 грудня 2018 року №676 зазначило, що позивач неодноразово був повідомлений листами №426 від 24.03.2016 та №507 від 07.07.2017, що йому рекомендовано надати витяг з наказу керівника АТЦ при СБУ, як це передбачено постановою КМУ №739 від 23.09.2015 «Про питання надання статусу учасника війни деяким особам» .

Крім цього у матеріалах справи наявний лист від 12.02.2018 №777/774 АТЦ при СБУ ШАЦ на території Донецької та Луганської областей, в якому зазначено, що перебуваючи у службовому відрядженні, позивач не перебував у підпорядкуванні керівника АТО та не був залучений до участі в антитерористичній операції за рішенням керівника АТО (за згодою) у зв`язку з чим підстави для видання наказу першого керівника АТЦ при СБУ (керівника АТО) про залучення позивача до виконання завдань АТО в районі її проведення відсутні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII ) учасниками війни визнаються військовослужбовці, які в період війни проходили військову службу у Збройних Силах колишнього СРСР, трудівники тилу, а також інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із статтею 9 Закону № 3551-XII, учасниками війни вважаються працівники - підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у порядку, встановленому законодавством (пункт 13). Порядок надання статусу учасника війни особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі у забезпеченні проведення антитерористичної операції, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 № 739 «Питання надання статусу - учасника війни деяким особам», у редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин, передбачено покласти на комісії, утворені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 1996 року № 458 «Про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (ЗП України, 1996 р., № 10, ст. 307), розгляд питань про встановлення статусу учасника війни працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.96 N 458 «Про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», комісії створюються Урядом Автономної Республіки Крим, обласними, районними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями, виконавчими комітетами і діють при органах праці та соціального захисту населення, які безпосередньо ведуть облік та обслуговують ветеранів війни або розглядають документи з надання встановлених пільг ветеранам війни.

Порядок створення і діяльності комісій щодо встановлення статусу учасника війни працівникам підприємств, установ та організацій, які брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції (або залучалися до її проведення), перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення регламентує Типове положення про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затверджене наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 30 травня 1996 р. N 79 (у редакції наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 6 серпня 2003 р. N 218) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 4 червня 1996 р. за N 264/1289.

Зокрема, абзацом 4 пункту 1 Положення встановлено, що громадянам, які не є пенсіонерами, або які одержують іншу виплату замість пенсії, статус учасника війни встановлюється комісіями при органах праці та соціального захисту населення за місцем їх проживання.

Встановлення відповідного статусу учасника війни є виключною компетенцією відповідних комісій, які приймають рішення шляхом голосування членів цієї комісії.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 № 739 та пункту 7-1 Типового положення про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», підставою для надання статусу учасника війни працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, є документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки про залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією, його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення), а також інші документи, видані державними органами, підприємствами, установами, організаціями, що містять відомості про безпосередню участь працівника в забезпеченні виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів і розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).

Пунктом 6 Типового положення про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що районні, міські, районні в містах, відомчі комісії зобов`язані уважно вивчити документи, заслухати пояснення громадян, які їх подали, свідків, представників державних органів і громадських організацій, рад ветеранів, дослідити інші докази, надати допомогу громадянам у розшуку документів, інших доказів, необхідних для встановлення статусу учасника війни, та в 10-денний термін з дня подання документів прийняти відповідне рішення, про що інформувати громадянина.

В матеріалах справи наявне Положення про Комісію Кагарлицької районної державної адміністрації для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни, яке є додатком до розпорядження Голови районної державної адміністрації від 25.02.2016 № 61, відповідно до змісту якого комісія організовує прийняття заяв, документів та інших доказів громадян, їх розгляд, веде облік цих документів та приймає рішення щодо надання або відмови у наданні статусу учасника війни (пункт 2.3. Положення).

Відповідно до пункту 2.4. зазначеного Положення, комісія зобов`язана уважно вивчити документи, заслухати пояснення громадян, які їх подали, свідків, представників державних органів і громадських організацій, рад ветеранів, дослідити інші докази, надати допомогу громадянам у розшуку документів, інших доказів, необхідних для встановлення статусу учасника війни, та в 10-денний термін з дня подання документів прийняти відповідне рішення, про що інформувати громадянина.

Згідно з пунктом 2.5. Положення, Комісія проводить свої засідання по мірі надходження звернення громадян, пов`язаних з встановленням статусу учасника війни.

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, позивач тричі звертався до відповідача про встановлення йому статусу учасника війни, а саме, у березні 2016 року, 03 липня 2017 року та 30 листопада 2018 року.

За результатами розгляду звернення позивача у березні 2016 року про встановлення йому статусу учасника війни, Комісією 22.03.2016 прийнято рішення про відмову у встановленні такого статусу та рекомендовано позивачеві надати додаткові документи, зокрема витяг з наказу керівника АТЦ при СБУ.

Суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем у межах даного провадження не оскаржується дане рішення Комісії, а відтак суд не надає йому жодної правової оцінки.

Однак суд, враховуючи положення пункту 2.4. Положення про Комісію Кагарлицької районної державної адміністрації для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни, яке є додатком до розпорядження Голови районної державної адміністрації від 25.02.2016 № 61 констатує протиправну бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішень, за результатами розгляду звернення позивача від 03 липня 2017 року та від 30 листопада 2018 року.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача надати позивачеві статус учасника війни згідно п. 13 ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з видачею відповідного посвідчення суд зазначає наступне.

Повноваження адміністративного суду визначені у ст. 245 КАС України. Так, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4 ч. 2).

Відповідно до ч. 4 цієї статті у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У постанові від 05.05.2018 у справі № 826/9727/16 Верховний Суд зробив висновок, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов:

1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача;

2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача;

3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів;

4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В контексті обставин цієї справи, передумовою прийняття відповідачем рішення є не лише отримання заяви позивача, але й її розгляд.

У цій справі розгляд заяв від 03 липня 2017 року та від 30 листопада 2018 року та документів не відбувся, не було встановлено їх належність, зокрема щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів.

Жодних рішень відповідачем з цього приводу не приймалось. Водночас рішення, прийняте комісією 22.03.2016 позивачем у межах даного провадження, не оскаржується.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

У цей же час суд зазначає, що судовий захист повинен сприяти відновленню порушеного права особи, яка звернулася за таким захистом.

Таким чином, оскільки суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції відповідача, суд вважає, що для належного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача розглянути заяви позивача від 03 липня 2017 року та від 30 листопада 2018 року у порядок та спосіб, що передбачений Положенням про Комісію Кагарлицької районної державної адміністрації для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни, яке є додатком до розпорядження Голови районної державної адміністрації від 25.02.2016 № 61 та прийняти відповідні рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 справа №695/102/17, від 31 жовтня 2018 року справа №757/9476/17-а

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 18.03.2014 (справа №21-11а14), в якій зазначено, що, оскільки звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги відповідач не розглядав, та відповідного рішення не приймав, то суд повинен був зобов`язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

Суд також звертає увагу на те, що на рівні конкретних адміністративних процедур захист прав, свобод та інтересів особи від порушень з боку держави реалізується через механізми контролю за діяльністю носіїв публічної влади, які включають або пов`язані з механізмами оскарження. Зокрема, у п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Класс та інші проти Німеччини» (06.09.1978р.) Суд наголосив: Із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури. Суд вважає, що у сфері, яка надає, в окремих справах, такі великі можливості для зловживань, котрі можуть призводити до шкідливих наслідків для демократичного суспільства загалом, у принципі функцію наглядового контролю доцільно доручати судді (п. 56 абз. 2 рішення). Ця ж теза приведена і у Рішенні у справі «Волохи проти України». У справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства» і «Алтай проти Туреччини» Суд зазначив, що згідно з принципом Верховенства права судовий контроль за діяльністю виконавчої влади є одним з основоположних принципів демократичного суспільства.

При цьому законність, пропорційність, обмеження дискреції, добросовісність (дотримання суб`єктом владних повноважень законної мети) і процедурні гарантії є тими законодавчими інструментами, які мають забезпечити захист особи від державного свавілля. Зокрема, у справі «Ечюс проти Латвії» Суд акцентує увагу на тому, що захист від свавілля становить сполучну ланку між Конвенцією і принципом Верховенства права.

За загальним правилом, суди повинні дослідити прийняті суб`єктом владних повноважень акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Як вже було зазначено судом та не заперечувалось сторонами, позивач тричі звертався до відповідача про встановлення йому статусу учасника війни, а саме, у березні 2016 року, 03 липня 2017 року та 30 листопада 2018 року. За результатами розгляду звернення позивача у березні 2016 року про встановлення йому статусу учасника війни, Комісією 22.03.2016 прийнято рішення про відмову у встановленні такого статусу та позивач у межах даного провадження не оскаржує дане рішення.

Тобто відповідачем, за результатами розгляду звернень позивача від 03 липня 2017 року та від 30 листопада 2018 року не ухвалено жодного рішення внаслідок здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, що свідчить про відсутність у суду можливостей для фактично повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів, встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскаржуваного адміністративного рішення, належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті.

За наведених обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації щодо не розгляду звернень позивача стосовно надання йому статусу учасника війни згідно п. 13 ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 03 липня 2017 року та від 30 листопада 2018 року та зобов`язати відповідача розглянути питання щодо надання позивачеві статусу учасника війни згідно п. 13 ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у порядок та спосіб, що визначені чинним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем не заявлено вимог про розподіл судових витрат, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації (09201, Київська обл., Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Незалежності, 1) щодо не розгляду заяв ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) від 03 липня 2017 року та від 30 листопада 2018 року щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника війни згідно п. 13 ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації (09201, Київська обл., Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Незалежності, 1) розглянути заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) від 03 липня 2017 року та від 30 листопада 2018 року щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника війни згідно п. 13 ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у порядок та спосіб, що передбачений Положенням про Комісію Кагарлицької районної державної адміністрації для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни, яке є додатком до розпорядження Голови районної державної адміністрації від 25.02.2016 № 61 та прийняти відповідні рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення 16.05.2019.

Суддя Панченко Н.Д.