Справа № 730/564/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2019 року

м. Київ

справа №730/564/17

адміністративне провадження №К/9901/15308/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Бучик А.Ю.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 730/564/17

за позовом ОСОБА_1 до Борзнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - Борзянське ОУ ПФУ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Вівдиченко Т.Р., суддів Собківа Я.М., Твердохліб В.А. -

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати незаконними дії Борзнянського ОУ ПФУ щодо відмови їй у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату її щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2016 року з включенням до зарплати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальної допомоги на оздоровлення.

Позов ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що 04 жовтня 2016 року їй призначено щомісячне довічне грошове утримання, яке у грудні 2016 року перераховано з підстав зміни розміру посадового окладу діючого судді та становить 26 144 грн; вказане щомісячне довічне грошове утримання обраховане з суддівської винагороди в сумі 30 400 грн, що складається з посадового окладу - 16 000 грн, надбавки за вислугу років - 12 800 грн та доплати за перебування на адміністративній посаді - 1600 грн. В травні 2017 року за заявою позивача ТУ ДСА у Чернігівській області видало довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання становить 31 608 грн 33 коп., в тому числі: посадовий оклад - 16 000 грн, надбавка за вислугу років - 12 800 грн, доплата за перебування на адміністративній посаді - 1600 грн. та 1/12 частина допомоги на оздоровлення - 1208,33 грн., яку помилково не було включено до попередньо виданої довідки для призначення щомісячного грошового утримання судді. На звернення позивача від 10 травня 2017 року про проведення перерахунку грошового утримання з 01 грудня 2016 року відповідач рішенням від 16 травня 2017 року відмовив у цьому, пославшись на те, що матеріальна допомога на оздоровлення надається до щорічної оплачуваної відпустки і не входить до складу суддівської винагороди. Вказану відмову позивач вважає неправомірною і за захистом своїх прав звернулася до суду з даним позовом.

Бахмацький районний суд Чернігівської області постановою від 11 серпня 2017 року задовольнив позовні вимоги.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер і її виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення судді і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, включена в оподатковуваний дохід судді, і відповідно, входить до фонду оплати його праці, тобто є складовою винагороди судді.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 18 вересня 2017 року скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове, яким відмови у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що законодавством, чинним станом на час призначення щомісячного грошового утримання позивачу, так і чинним на час звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку, було передбачено чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді. При цьому, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди.

04 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2017 року - залишити в силі.

Касаційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді. При цьому, відповідно до положень статті 66 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) та статті 41 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону 1058-IV) отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищий адміністративний суд Україною ухвалою від 11 жовтня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Верховний Суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Суди встановили, що 22 вересня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Борзнянського районного суду Чернігівської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Позивач перебуває на обліку в Борзнянському ОУ ПФУ та з 04 жовтня 2016 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% суддівської винагороди, призначене, відповідно до Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VIl «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI).

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням допомоги на оздоровлення.

Однак, рішенням Борзнянського ОУ ПФУ від 16 травня 2017 року № 263/04 позивачу було відмовлено у вказаному перерахунку з посиланням на відсутність правових підстав для такого перерахунку.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Гарантуючи незалежність суддів, держава зобов`язується її забезпечити, зокрема, через матеріальний і соціальний захист, що включає гарантію виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

При цьому в Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України охарактеризував щомісячне довічне грошове утримання як особливу форму соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання суддів, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді; щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага; особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування (абзаци п`ятий, шостий, сьомий пункту 7 мотивувальної частини).

Статтею 141 Закону № 2453-VI визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до статті 133 Закону № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Аналогічне правове регулювання закріплено в Законі України від 02 червня 2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 30 вересня 2016 року та діяв на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок призначеного утримання.

Таким чином, спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

За такого правового регулювання матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 09 листопада 2018 року у справі № 730/567/17 та від 22 листопада 2018 року у справі № 332/1580/17.

З приводу посилань позивача на положення статті 41 Закону № 1058-IV, згідно якої отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати є безпідставним, оскільки застосування цієї норми можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом, а саме Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Отже, за наведених вище обставин, апеляційний суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За змістом частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні апеляційним судом рішення, а тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 343, 350, 356 КАС України, Суд, -.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року у справі № 730/564/17 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

А.Ю. Бучик,

Судді Верховного Суду