Справа № 420/1578/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1578/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати Вимогу, яка винесена Роздільнянською об`єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС в Одеській області 13 листопада 2018 року про сплату боргу адвокатом ОСОБА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

13 грудня 2018 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення позивач отримав вимогу від 13.11.2018 року про сплату суми боргу в розмірі 6862 грн 56 коп., відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

З 05.02.2018 року позивач є пенсіонером за віком та отримує пенсію 1497 грн., що становить менше прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, а тому продовжує періодично займатись адвокатською діяльністю.

З огляду на специфіку відпрацювання адвокатом отриманого гонорару, дохід ОСОБА_1 зміг порахувати після 20.12.2018 року, який склав 9496 грн.

21.12.2018 року позивачем перераховано єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 209 грн. та 15.02.2019 року перераховано 1333 грн. прибуткового податку.

Відповідно до ст. 4 п. 1 п. п. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п. п. 3, 5 Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування», платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме: наукову, літературну, артистичну художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, втому числі адвокатську.

Для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 4 пункту 1 розділу II Інструкції єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону в розмірі 22 відсотків на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановлено Законом.

При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску.

Окрім того, не погодившись з винесеною вимогою про сплату боргу 23.12.2018 року ОСОБА_1 була подана скарга до Головного управління ДФС в Одеській області, проте, з незрозумілих причин, відповідь на вказану скаргу була надана начальником Подільського управління ГУДФС в Одеській області А. Кучмою.

Вказані дії відповідача щодо винесення вимоги від 13.11.2018 року про сплату суми боргу, на думку позивача, є протиправними, такими що суперечать чинному законодавству України, а тому прийняте рішення підлягає скасуванню.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 19.03.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без призначення судового засідання.

Відповідно ст.162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження по справі отримано представником відповідача Головного управління ДФС в Одеській області 22.03.2019 року, що підтверджується розпискою про отримання нарочно судового рішення, ухвали.

10.04.2019 року за вх. №12964/19 представником Головного управління ДФС в Одеській області Поліщук М.О. (за довіреністю) надано відзив на адміністративний позов.

В обґрунтування відзиву зазначено наступне.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - платниками єдиного внеску є: особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме: наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

База нарахування єдиного внеску для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774- VIII від 06.12.2016 внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які набули чинності з 01.01.2017, зокрема, у першому реченні абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 7 словосполучення «має право самостійно» замінено словом «зобов`язаний».

Отже, якщо платником єдиного внеску - є особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Особи, що здійснювали у 2018 році адвокатську діяльність індивідуально мали нараховувати єдиний соціальний внесок за себе у розмірі не меншому ніж 819,06 грн.

Так, податковим органом ОСОБА_1 встановлено наявність податкового боргу у сумі 6862,56 грн. за несплату єдиного внеску нарахованого за період з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року у розмірі не менше 819,06 грн., щомісячно, та з урахуванням попередньо сплаченого єдиного внеску у рахунок майбутніх платежів у розмірі 508,98 грн. (819,00 *9-508,98).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована або не сплачена у строки, встановлені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафних санкцій.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою єдиного внеску, вимога Ф №5193-55 від 13.11.2018 року є законною, винесеною згідно із вимогами чинного законодавства

03.05.2019 року за вх. №15986/19 через канцелярію суду позивачем надано відповідь на відзив, в обґрунтування якої ОСОБА_1 зазначив, що протягом 2018 року позивач зміг загрузити себе роботою тільки на 30 робочих днів, чистий прибуток отриманий за даний період склав 9496 грн., за що позивач сплатив 22% єдиного внеску (2090 грн.) та 1300 грн. податку на дохід фізичних осіб. А тому, твердження відповідача стосовно сплати єдиного внеску незалежно від фінансового стану платника (п.12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є помилковим, оскільки, тоді позивач повинен сплачувати податки просто за володіння Свідоцтвом на право заняття адвокатською діяльністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , є пенсіонером за віком з 05.11.2018 року.

З 28.09.2006 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснював нотаріальну та іншу юридичну діяльність (код КВЕД 74.11.2).

13.12.2012 року здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 провадить незалежну професійну діяльність - є адвокатом (Свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 395 від 14.03.2013 року) згідно інформації з Єдиного реєстру адвокатів України.

13.11.2018 року Головним управлінням ДФС в Одеський області сформована Вимога про сплату боргу (недоїмки) форми «Ф» №5193-55, відповідно до якої станом на 31.10.2018 року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені ОСОБА_1 складає 6862,56 грн. (а/с.7).

Вимога від 13.11.2018 року форми «Ф» №5193-55 отримана позивачем 13.12.2018 року.

23.12.2018 року на адресу Головного управлінням ДФС в Одеський області направлено скаргу на Вимогу про сплату боргу, якою позивач просив відмінити Вимогу від 13.11.2018 року про сплату боргу (а/с.12).

29.01.2019 року Рішенням №005265507 Головного управління ДФС в Одеській області за період з 03.05.2017 оку по 21.12.2018 року нараховану пеню у розмірі 453,93 грн. у зв`язку з несплатою (неперерахуванням) або несвоєчасною сплатою (несвоєчасним перерахуванням) єдиного внеску (а/с.8).

07.02.2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області за підписом начальника Подільського управління ГУ ДФС в Одеській області А. Кучма винесено Рішення №1946/М/15-32-55-07-13 про розгляд скарги від 23.12.2018 року, зареєстрованої 11.01.2019 року №2741/М/15-32, яким ОСОБА_1 повідомлено, що відсутні підстави для скасування Вимоги від 13.11.2018 року форми «Ф» № 5193-55 на суму 6862,56 грн. (а/с.9).

Рішення від 07.02.2019 року за №1946/М/15-32-55-07-13 отримано особисто позивачем 21.02.2019 року відповідно даних системи відстеження відправлень Укрпошти за трек-номером Одеса-44 № 099 (а/с.10).

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Стаття 19 Конституції України в першому реченні закріплює автономію особистості в її різноманітній життєдіяльності, а у другому реченні містить її королларій, передбачаючи, що держава не може виходити за межі повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі».

Суд перевіряє дії відповідача на відповідність вимогам ч.2-3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Підставами виникнення юридичного спору в даній справі стало, винесення податковим органом вимоги про сплату суми боргу відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно з вимогами ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (в редакції чинній на час існування спірних відносин).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 вказаного Закону обов`язки, передбачені частиною 2 цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4 та 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону визначено, що платниками єдиного внеску є особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Вказаною нормою встановлюються особливості сплати єдиного внеску для різних платників, перелік яких визначений у ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п. 5 ч. 1 зазначеної статті, платниками єдиного внеску є особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме адвокатською діяльністю, та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями.

Пунктом 178.1 статті 178 Податкового кодексу України встановлено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 провадить незалежну професійну (адвокатську) діяльність.

Питання зайняття адвокатською діяльністю регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI згідно зі ст.13 якого, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Слід зазначити, що відповідно даних з Єдиного реєстру адвокатів України, ОСОБА_1 здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, жодних відміток щодо зупинення або припинення його професійної діяльності відповідно до ст. 31, 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не міститься.

Позивач знаходиться на обліку у Подільській об`єднаній Державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Одеській області.

04.02.2019 року ОСОБА_1 подана звітна податкова декларація про майновий стан і доходи за 2018 рік, відповідно до якої загальна сума доходу, який включається до загального річного оподаткованого доходу склала 7407 грн., сума податків/зборів, що підлягають сплаті самостійно: податок на доходи фізичних осіб 1333,26 грн. та військовий збір 111,11 грн.

Відповідно ч.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 (особи, що провадять незалежно, а тому числі адвокатську діяльність) частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Так, у адміністративному позові та відповіді на відзив позивач зазначає, що у зв`язку із специфікою отримання гонорару адвокатом у 2018 році він забезпечив себе роботою лише на 30 робочих днів, з яких чистого прибутку ОСОБА_1 отримано 9496 грн.

За змістом ч. 5 ст. 8 України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22% визначеної статтею7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Оскільки базою нарахування єдиного соціального внеску є сума доходу (прибутку), отриманого від його діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб (тобто 9496 грн.), ОСОБА_1 було сплачено 2090 грн. єдиного соціального внеску відповідно до квитанції №8 від 21.12.2018 року.

При цьому, п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, у разі якщо платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З урахуванням зазначеного, позивач повинен сплатити суму єдиного внеску за ті періоди 2018 року в яких він не отримував дохід від адвокатської діяльності.

Здійснений відповідачем розрахунку суми боргу суд вважає обґрунтованим з огляду на наступне.

У 2018 році, адвокати, які проводять незалежну професійну діяльність, мали нараховувати єдиний соціальний внесок за себе у розмірі не меншому ніж 819,06 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати 2018 рік становить 3723 грн.

Розмір єдиного внеску складає 22% від бази нарахування єдиного внеску.

Так, 3723 *22/100 дорівнює 819,06.

За 2018 рік (12 місяців), розмір єдиного соціального внеску складає 9828,72 грн. (819,06*12).

Відповідно до інформаційних систем по фізичній особі, яка проводить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 встановлено наявність податкового боргу у сумі 6862,56 грн. за несплату єдиного внеску нарахованого за період з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року у розмірі не менше 819,06 грн., щомісячно, та з урахуванням попередньо сплаченого єдиного внеску у рахунок майбутніх платежів у розмірі 508,98 грн. (819,00 *9-508,98).

Позивача, як особа, що провадить незалежну професійну (адвокатську) діяльність та є пенсіонером за віком з 05.02.2018 року не звільнений, відповідно до законодавства України, від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому підлягає відповідальності згідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Окрім того, особи, зазначені в пункті 4 розділу II Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови самостійного визначення для себе бази нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

У Рішенні національної асоціації адвокатів України №100 від 02.06.2018 року зазначено наступне:

«…обов`язок сплати ЄСВ не виникає у адвоката, який не здійснює адвокатську діяльність, а відповідно і не отримує доходу, у випадку: - припинення адвокатської діяльності, якщо адвокат не має наміру надалі здійснювати адвокатську діяльність (у порядку, передбаченому статтею 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»); - зняття з обліку платника податків в якості самозайнятої особи та платника єдиного соціального внеску (у порядку, передбаченому ПКУ, Наказом Мінфіну «Про порядок обліку платників податків і зборів» № 1588 від 09.12.2011 р. (у редакції Наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 № 462) з наступними змінами, Наказом Мінфіну «Про порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1162 від 24.11.2014 р., з наступними змінами).

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону № 2464-VІ з 01 січня 2017 року фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Виходячи із змісту частини 4 статті 4 Закону № 2464-VІ дані пільги не застосовуються до осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у тому числі адвокатську. Відповідну позицію зазначає ДФС України у своєму Листі від 30.12.2016 р. № 41658/7/99-99-13-02-01-17., однак такі норми є дискримінаційними по відношенню до самозайнятих осіб, які не є фізичними особами-підприємцями».

Радою адвокатів України прийнято Рішення звернутись до Міністерства фінансів України з приводу внесення змін до абзацу 1 пп. 2 п. 11.18. Розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (у редакції Наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 № 462) з наступними змінами, а також п. 1 розділу V Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162, з наступними змінами, в частині зняття з обліку адвокатів, які вирішили зупинити адвокатську діяльність або змінити форму здійснення адвокатської діяльності (у формі адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання); звернутися до Міністерства фінансів з приводу дискримінаційності частини 4 статті 4 Закону № 2464-VI; звернутися до Комітету Верховної Ради України з питань податкової та митної політики з проханням ініціювати внесення змін до частини 4 статті 4 Закону № 2464-VІ щодо осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (адвокатів); звернутися до Уповноваженого Верховної Ради України з проханням ініціювати внесення змін до частини 4 статті 4 Закону № 2464-VІ щодо осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (адвокатів).

Також, 08.09.2018 року у Рішенні Ради адвокатів України Національної асоціації адвокатів України №144 «Про результати розгляду звернення Голови Ради адвокатів Харківської області щодо сплати ЄСВ адвокатами» зазначено про щодо відсутності пільг в частині несплати ЄСВ, якщо адвокат є інвалідом або пенсіонером за віком та встановлено, що пільги не застосовуються до осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у тому числі адвокатську та Радою адвокатів України прийнято рішення вернутися до Комітету Верховної Ради України з питань податкової та митної політики з відповідним рішенням Ради адвокатів України щодо врегулювання соціального захисту адвокатів в частині сплати ЄСВ адвокатами окремих категорій та обґрунтуванням необхідності внесення змін до законодавства, що регулює сплату єдиного соціального внеску адвокатами.

Міністерство соціальної політики України у листі «Про результати розгляду звернення Національній асоціації адвокатів України» від 06.11.2018 року №21439/0/2-18/54 адресованому Комітету Верховної Ради України з питань соціальної політики, зайнятості та пенсійного забезпечення, Кабінету Міністрів України та Національній асоціації адвокатів України повідомляє наступне: «З урахуванням викладеного пропозиції щодо застосування пільг до осіб, які провадять незалежну професійну (адвокатську) діяльність, звільнивши від сплати єдиного внеску адвокатів, які зареєстровані як самозайняті особи і є пенсіонерами за віком або інвалідами, можуть бути реалізовані після стабілізації фінансових можливостей Пенсійного фонду України.

Принагідно повідомляємо, що у даний час на розгляді Верховної Ради України знаходиться проект Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення механізму реалізації права на соціальний захист фізичними особами - підприємцями та особами, що забезпечують себе роботою самостійно» (реєстр. № 6165 від 07.03.2017), внесений народним депутатом України ОСОБА_2 , яким, зокрема, передбачено запровадити добровільну сплату єдиного внеску особами, які провадять незалежну професійну діяльність, якщо вони є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю».

Проте, на даний час, на законодавчому рівні не передбачено звільнення осіб, які здійснюють адвокатську діяльність від сплати ЄСВ, які також при цьому є пенсіонерами або особами з інвалідністю, а тільки врегульовано питання щодо сплати єдиного внеску у разі отримання чи не отримання доходу у звітному періоді від професійної діяльності.

Відтак, винесення Головним управлінням ДФС в Одеській області вимоги про сплату боргу від 13.11.2018 року на суму 6862,56 грн. здійснено у межах та спосіб передбачені чинним законодавством.

Європейський суд з прав людини в рішення від 26.06.2014 у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10) наголосив, перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.

Крім того, суд звертає увагу позивача на Наказ Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 року №460/26905), яким передбачено, що фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства зобов`язані подавати самі за себе Звіт незалежно від того, чи ведуть вони підприємницьку діяльність, крім ФО - підприємців, зазначених у пункті 3 розділу III цього Порядку (Порядок №435 - далі).

Згідно п.4 розділу 3 Порідку №435, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт один раз на рік до 01 травня року, що настає за звітним періодом.

Звітним періодом для них є календарний рік.

В матеріалах справи Звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску відсутній, податковим органом в якості доказу не надавався

В пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (п.3, п.4 ст. 90 КАС України).

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , телефон: НОМЕР_4 .

Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області - адреса: 65044, Одеська область, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, , телефон: , електронна пошта:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.