Справа № 820/85/18
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 травня 2019 р. № 820/85/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ділбаряна А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представників: позивача Межирицького А.О., відповідача Юрчик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області(61002 м.Харків, вул.Чернишевська, 41 Код ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - АКІБ "УкрСиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12), ПАТ "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, поштова адреса: 01014, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 38), про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУДФС у Харківській області № від 10.05.2016, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 114879,65 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 91767,72 грн. та за штрафними санкціями 23111,93 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2018 відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУДФС у Харківській області № від 10.05.2016 р. в частині нарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем в розмірі 243,60 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 230,90 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 апеляційні скарги ОСОБА_1 , Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області задоволені частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 по справі № 820/85/18 скасовано. Прийнято постанову, якою скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУДФС у Харківській області № від 10.05.2016 в частині нарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем в розмірі 16147,31 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 4206,83 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.10.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року у справі №820/85/18 скасовано. Адміністративну справу №820/85/18 направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Вказана адміністративна справа надійшла в провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Білової О.В. 04.12.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення № від 10.05.2016 р. є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не проведено належної перевірки та не встановлено правову природу прощеної суми боргу, не з`ясовано, що до її складу входить сума кредиту та нарахованих відсотків. Також на думку позивача, банк неналежним чином виконав свій обов`язок, зазначивши в додатковій угоді та розрахунку за формою 1-ДФ невірну суму, яку отримав позивач як додаткове благо.

04 січня 2019 року до Харківського окружного адміністративного суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому він заперечив проти позову, просив залишити його без задоволення в повному обсязі, вважаючи правомірним спірне податкове повідомлення-рішення, оскільки відповідач прийняв його на підставі наданої та задекларованої банком інформації.

31.01.2019 р. позивачем надано відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що не погоджується з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. ОСОБА_1 вказав, що на банк, як на кредитора, покладено обов?язок повідомити боржника про реальну суму прощеного основного боргу яка є додатковим благом з метою оподаткування, яку боржнику необхідно відобразити в річній податковій декларації. Зазначив, що такий обов?язок банком виконаний не був, оскільки зазначена ним у договорі сума анульованого боргу не відповідає реальній сумі прощеного основного боргу.

05.02.2019 р. представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якій просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Межирицький А.О. в судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області Юрчик Л.В - в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

На підставі наказу про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки №91 від 04 лютого 2016 року головним державним ревізором-інспектором проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1

За результатами проведеної перевірки складено акт від 18 березня 2016 року №134/20-34-17-01-07/, у висновках якого вказано про порушення позивачем підпункту 49.18.4. пункту 49.18. статті 49, підпункту 164.2.17 (д) пункту 64.2. статті 164, пункту 179.1. статті 179 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим зроблено висновок про заниження податку з доходів фізичних осіб за 2013 рік у сумі 91767,72 грн.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 10 травня 2016 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 114879,65 грн., з якої: 91767,72 грн. основний платіж, 22941,93 грн. штрафні санкції (25%) та 170,00 грн. штраф за неподання податкової декларації.(т.1, а.с.55, зворотній бік)

Наявність складу податкового правопорушення податковим органом доводиться інформацією з бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та листа АТ «Дельта Банк» №15.3-10/274 від 12 листопада 2014 року, згідно яких фізична особа ОСОБА_1 у 2013 р. отримав дохід, як додаткове благо (ознака доходу 126) у вигляді суми боргу платника податків, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, у розмірі 541159,51 грн.

На виконання ухвали суду від 18.12.2018 в частині витребування доказів відповідачем до матеріалів справи не було надано копії листа АТ «Дельта Банк» №15.3-10/274 від 12 листопада 2014 року, про який зазначено в акті перевірки, оскільки вказаний лист був втрачений, що підтверджується письмовими поясненнями представника відповідача. (т.2, а.с. 15)

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір від 24 грудня 2007 року № 0, відповідно до умов якого банк надав позивачу кредитні кошти в розмірі 60000,00 доларів США, що було еквівалентно 303000,00 грн за курсом Національного банку України на день укладення договору.

Відповідно до пункту 1.1 Договору між позивачем і банком, перший зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та плату за кредит у порядку та на умовах, визначених у Договорі. Сторони домовилися, що банк надає позичальнику кредит у вигляді одного траншу в розмірі суми кредиту, зазначеному в цьому пункту.

Згідно з пунктом 1.3 Договору платою за кредит є процентна ставка, розмір якої фіксується протягом перших 30 днів з дати видачі кредиту та підлягає перегляду кожного місяця після закінчення цього строку.

Судом встановлено, що 08 грудня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» (в якості Покупця) та ПАТ «УкрСиббанк» (в якості Продавця) укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у Додатку 1 до якого передано, зокрема, право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 24.12.2007. (т.2, а.с. 33-71)

Також 25 вересня 2013 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено Додатковий договір №2 до договору про надання споживчого кредиту №0. (т.1, а.с. 15)

Згідно з пунктом 3 Додаткового договору від 25 вересня 2013 року сторони (позивач і ПАТ «Дельта Банк») домовились про прощення (анулювання) боргу за Договором №0 на суму 67704,18 доларів США (гривневий еквівалент якої становить 541159,51 грн), за умови сплати позивачем частини заборгованості за основним договором в сумі не менше, ніж 34000,00 доларів США.

25 вересня 2013 року позивачем сплачено на користь ПАТ «Дельта Банк» 34000,00 доларів США, що підтверджено копією квитанції №65264432, наявною в матеріалах справи.

Пунктом 4 Додаткового договору встановлено, що позичальник вважається повідомленим про те, що згідно підпункту «д» пункту 164.2.17 Податкового кодексу України він зобов`язаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає анульовану суму боргу розміром 67704,18 доларів США (еквівалент 541159,51 грн) та відобразити їх у своїй річній податковій декларації.

Як вбачається з довідки ПАТ «Дельта банк» № 05-3376668 від 13.10.2017 (т.1, а.с. 16), прощена сума заборгованості в розмірі 541159,51 грн. складається з: 447608,32 грн. сума заборгованості по тілу кредиту, 93551,19 грн. проценти за користування кредитом.

Вирішуючи спір по суті, враховуючи висновки Верховного Суду, суд встановлює наявність або відсутність підстав для збільшення грошового зобов`язання позивачу з податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді прощеної (анульованої) суми боргу за договором споживчого кредиту.

За змістом положень підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164, підпункту 14.1.47, пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага в якості оподатковуваного доходу повинні бути нарахованими (виплаченими, наданими) платнику податків.

До бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб абзацом "д" підпункту 164.2.17 статті 164 Податкового кодексу України віднесено дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 02.10.2018, у розумінні положень абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Водночас, проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Аналіз змісту положень, передбачених абзацом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), дозволяє прийти до висновку, що склад цього податкового правопорушення наявний за сукупності умов: анулювання (прощення) основної суми боргу платника податку кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності; належне повідомлення платника податків про анулювання (прощення) боргу; включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; встановлення розміру отриманого позивачем додаткового блага.

Аналіз спірних правовідносин і їх нормативного регулювання свідчить про те, що до предмету доказування цієї категорії адміністративних спорів віднесено встановлення правового статусу та складу прощених кредитором сум, а також встановлення факту дотримання кредитором умов щодо належного повідомлення боржника (в тому числі шляхом укладання відповідного договору про прощення (анулювання) боргу) та щодо включення суми прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено.

Лише за дотримання цих умов боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації, в іншому випадку - кредитор виступає в ролі податкового агента щодо доходів, визначених підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Щодо отримання позивачем кредитних коштів у сумі 303000,00 грн та прощення йому основного боргу у сумі, що перевищує зазначену - 447608,32 грн - основний борг та 93551,19 грн - штрафні санкції, що разом складає 541159,51 грн, судом встановлено, що сума 303000,00 грн отриманого кредиту, по-перше, розрахована за курсом на момент отримання кредиту, а по-друге, не включає суму нарахованих відсотків, які також перераховувалися в гривню за курсом, який діяв на момент нарахування таких відсотків.

Щодо складу прощених кредитором сум судом встановлено, що вони включають як суму кредиту, яка прощена (анульована) банком, так і проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, які за висновком Верховного Суду по даній справі, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку та, відповідно, у разі їх прощення відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку

Отже, для розрахунку суми грошового зобов`язання платника податку позивача, визначеного спірним податковим повідомленням-рішенням, відповідачем взята невірна база, яка безпідставно включає нараховані за користування кредитом відсотки.

Суд зазначає, що пункт 4 Додаткового договору №2 від 25.09.2013 щодо повідомлення позивача про зміст абзацу «д» пункту 164.2.17 Податкового кодексу України, а також про його зобов`язання сплатити податок з доходів, сума яких складає анульовану суму боргу розміром 67704,18 доларів США (еквівалент 541159,51 грн) та відобразити їх у своїй річній податковій декларації оцінюється судом з урахуванням наведених вище обставин, які встановлені у справі.

Так, ПАТ «Дельта банк» як при укладанні зазначеного Додаткового договору №2 від 25.09.2013, так і в поданому до податкового органу звіту за формою 1ДФ, зазначило суму отриманого позивачем додаткового блага в розмірі 541159,51 грн, що не є обґрунтованим, оскільки включає суму прощених відсотків. За вказаних умов позивач був позбавлений можливості належним чином виконати податковий обов`язок щодо декларування та сплати податку на доходи фізичних осіб.

Отже, суд приходить до висновку, що ПАТ «Дельта банк» не був належним чином виконаний обов?язок з повідомлення боржника про реальну суму прощеного основного боргу та суму, яку боржнику необхідно відобразити у річній податковій декларації, оскільки зазначена ним у договорі та звіті за формою 1ДФ сума анульованого боргу у розмірі 541159,51 грн. не відповідає оподатковуваному розміру додаткового блага, отриманого позивачем.

За таких обставин, банком належним чином не виконано вимоги абз. д пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Відповідно, у боржника, позивача, відсутній обов?язок самостійно сплачувати податок з таких доходів та відображати їх у річній податковій декларації.

При цьому відповідач, втративши використаний під час проведення перевірки лист ПАТ «Дельта банк» №15.3-10/274 від 12.11.2014, не зміг всупереч вимогам ч.2 ст. 77 КАС України підтвердити зміст отриманої від банку інформації стосовно складу прощеної суми та чи взагалі з`ясовувалося це питання при проведенні перевірки.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи відповідачем не доведено вчинення ОСОБА_1 податкового правопорушення щодо недекларування та несплати податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік, оскільки банком не у належному порядку повідомлено позивача про необхідність такого декларування. Отже, у позивача не виник також і обов`язок з подання річної декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік.

З огляду на зазначене, донарахування позивачу як основної суми боргу, так і штрафних санкцій, в тому числі за неподання податкової декларації є необґрунтованим, що є підставою для скасування спірного податкового повідомлення-рішення в повному обсязі на задоволення заявленого позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61002 м.Харків, вул.Чернишевська, 41 Код ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - АКІБ "УкрСиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12) та ПАТ "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, поштова адреса: 01014, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 38), про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУДФС у Харківській області № від 10.05.2016, яким ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 114879,65 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 91767,72 грн. та за штрафними санкціями 23111,93 грн.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 травня 2019 року.

Суддя Білова О.В.