Справа № 638/3143/19
Суддя: Рибальченко Л. М.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/3143/19
Провадження № 2-а/638/198/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м.Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.

за участю секретаря Комлєва Д.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Бєлової А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного письмового позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Рибалко Віталія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі за текстом- позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Рибалко Віталія Вікторовича, в якому просить:

- скасувати постанову серії НК №000548 від 28.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП;

- закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень -Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП в особі інспектора роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 Віталія Вікторовича на користь позивача понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28.02.2019 року позивачем отримано постанову серії НК №000548 від 28.02.2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою інспектором роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Рибалко ОСОБА_4 Вікторовича був притягнутий до адмінітративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до змісту постанови позивач о 12:08 год року 28.02.2019 року керував транспортним засобом ГАЗ 330202, державний номер НОМЕР_1 , рухався в м.Харкові по проспекту Московському, 145 та проїхав на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Доказів вчинення правопорушення позивачу надано не було. Позивач вважає такі дії інспектора патрульної поліції протиправними, а постанову про адміністративне правопорушення такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, позбавив позивача можливості у повному обсязі скориставися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач до суду надав відзив на позовну заяву. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обгрунтування заперечень проти позову зазначає, що відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи за ч.1 ст.122 КУпАП. Частина третя ст.258 передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тому постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача є законною та такою, що не підлягає скасуванню.

Позивачем 22.04.2019 року подано відповідь на відзив, в якому він просить відхілити відзив відповідача на позовну заяву в зв`язку з його необгрунтованістю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірною. Позивач на місці зупинки відмовився від огляду доказу вчинення ним адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши вступне слово сторін по справі, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх наданими доказами, прийшов до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 28.02.2019 року інспектором роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Рибалко Віталія Вікторовича винесено постанову серії НК №000548 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що він 28.02.2019 року о 12:42 год. керував транспортним засобом ГАЗ 330202, державний номер НОМЕР_1 , рухався в м.Харкові по проспекту Московському, 145 та проїхав на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Не погодившись з такими діями суб`єкта владних повноважень та постановою у справі про адміністративіне правовпорушення, позивач звернувся до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора управління патрульної служби підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи за ч.1 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції роглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частина третя ст.258 передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для складання постанови про адміністративне правопорушення серії НК №000548 від 28.02.2019 року інспектором роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Рибалко Віталія Вікторовича є те, що позивач 28.02.2019 року о 12:42 год. керував транспортним засобом ГАЗ 330202, державний номер НОМЕР_1 , рухався в м.Харкові по проспекту Московському, 145 та проїхав на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, оскаржувана постанова не містить посилань на будь-які докази, передбачені ст. 251 КУпАП, на підставі яких відповідач дійшов висновку про вчинення позивачем правопорушення у сфері дорожнього руху. Не надано доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і до матеріалів справи.

До відзиву на позовну заяву відповідачем додано СД диск, проте вказаний відеозапис не містить фіксації порушення Чміль п.8.7.3 ПДР України та не підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Той факт, що позивач відмовився знайомитися з доказами правопорушення на місці зупинки не може бути доказом його вини у скоєнні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача за вказане вище правопорушення.

Отже, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання постанови про адміністративне правопорушення суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та задоволення позову в цій частині вимог. З огляду на те, що у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним також закрити провадження у даній справі про адміністративне правопорушення.

Позивач також просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень -Управління патрульної поліції в Харківській області в особі інспектора роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 на користь позивача понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 КАС України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд вважає обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч.1 та ч. 2 ст. 19 вказаного вище закону, до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 6 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат з оплати правничої допомоги, наданої протягом розгляду справи в суді першої інстанції, представником позивача надано: договір про надання правової допомоги №ЮП - 035/04-17 від 07.04.2017 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер серія ХВ №000086, акт про приймання-передачу робіт (послуг) на підставі договору про надання правової допомоги №ЮП -035/04-17 від 07.04.2017 року; банківська квитанція про оплату вказаних послуг у розмірі 3000 грн. (а.с.20-29).

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином суд дійшов висновку про стягнення понесених позивачем витрат з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача по справі.

Керуючись ст.ст.77, 243-246, 250, 286, КАС України, ст.ст. 251, 288 КУпАП, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Рибалко Віталія Вікторовича (м.Харків, вул.Шевченка, буд.315А) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити .

Скасувати постанову серії НК №000548 від 28.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (вул. Шевченка, 315-А, м. Харків, 61033) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень) 00 коп.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст.286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділуVIIПерехідних положень КАС Українидо дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя