Справа № 0640/4427/18
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/4427/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева М.С.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

16 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, управління соціального захисту населення Києва - Святошинської районної державної адміністрації Київської області про відмову у виплаті щорічної разової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, управління праці та соціального захисту населення Радомишльської районної державної адміністрації, Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області по відмові ОСОБА_1 у видачі посвідчення інваліда війни ІІІ групи з терміном дії з 01 квітня 2014 року, по відмові у перерахунку, встановленню розміру пенсії та виплаті різниці підвищення пенсії за період з 01 квітня 2014 року по 11 червня 2015 року та відмові у виплаті щорічної разової грошової допомоги за 2014-2015 роки;

- зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Радомишльської районної державної адміністрації визнати ОСОБА_1 інвалідом війни ІІІ групи з 01 квітня 2014 року, та видати посвідчення інваліда війни ІІІ групи із зазначенням терміну поширення на нього дії цього статусу з 01 квітня 2014 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перерахувати і встановити розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , згідно статусу інваліда війни 3 групи з 01 квітня 2014 року по 11 червня 2015 року та здійснити виплату різниці підвищення пенсії за вказаний період;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та управління праці та соціального захисту населення Радомишльської районної державної адміністрації подати список на ОСОБА_1 до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА для виплати йому щорічної разової грошової допомоги та зобов`язати виплатити разову грошову допомогу за 2014 рік у розмірі 2020 грн. і за 2015 рік 2200 грн., визначену Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року провадження у справі стосовно вимог, які відносились до відповідачів : Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, управління праці та соціального захисту населення Радомишльської районної державної адміністрації було закрито.

Зі слів позивача вказана ухвала до суду апеляційної інстанції не оскаржувалась.

Будь яких належних та достатніх доказів оскарження вказаної ухвали іншими сторонами суду також не надано.

Колегія суддів констатує те, що судом першої інстанції, в даній справі, було розглянуто позовні вимоги ОСОБА_1 лише до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації та управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про відмову видачі позивачу посвідчення інваліда війни з терміном дії з 1 квітня 2014 року, та у виплаті щорічної разової грошової допомоги за 2014-2015 роки.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

15 травня 2019 року до суду від Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Управління соціального захисту населення Києва - Святошинської районної державної адміністрації Київської області своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач вимоги своєї апеляційної скарги підтримав, просив суд її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що відповідно до виписки із акту огляду МСЕК від 16.04.2014, ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності з 01.04.2014 на строк до 01.04.2015, причиною інвалідності зазначено "травма пов`язана із виконанням обов`язків військової служби" у зв`язку з чим, 19.11.2014 Пенсійним фондом України видано пенсійне посвідчення НОМЕР_1 , вид пенсії: по інвалідності 3 група інвалід армії.

Під час повторного огляду МСЕК 14.04.2015, позивача в черговий раз оглянуто та підтверджено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.

Управлінням праці та соціального захисту Радомишльської РДА Житомирської області ОСОБА_1 було видано посвідчення від 11.06.2015 інваліда ІІІ групи, яким визначено, що він має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, дійсне до 01.05.2018.

В подальшому, управлінням праці та соціального захисту Радомишльської РДА Житомирської області ОСОБА_1 було видане посвідчення від 09.02.2018 інваліда ІІ групи, яким визначено, що він має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, дійсне до 01.03.2021.

Позивач вважаючи, що в наслідок невірного визначення його статусу в квітні 2014 року, що потягло за собою видачу неправильного посвідчення і визначення йому статусу, як інваліда армії, а не інваліда війни, він не отримував в 2014-2015 р.р. соціальних гарантій, на які мав би право як інвалід війни, зокрема разової грошової допомоги до 5 травня встановленої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Вказане стало підставою для звернення до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до вимог ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт, як на обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що він з 01.04.2014 є інвалідом ІІІ групи з нарахуванням пенсійного забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і відповідно до виписки із Акту огляду МСЕК від 16.04.2014 причиною інвалідності зазначено "травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби" та йому було видано посвідчення від 19.11.2014, у якому вказано вид пенсії по інвалідності ІІІ група інвалід армії. Позивач вважає, що в наслідок невірного визначення його статусу (інвалід армії, а не інвалід війни), що потягло за собою видачу неправильного посвідчення інваліда армії, а не інваліда війни, йому невірно нараховувалася пенсія і він не отримував соціальних гарантій, на які мав право як інвалід війни, зокрема разової грошової допомоги передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Однак, колегія суддів вважає такі доводи безпідставними з огляду на слідуюче.

Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено право осіб, на яких поширюється дія вказаного закону, на отримання разової грошової допомоги до 5 травня.

Зокрема, право на отримання такої допомоги мають:

- інваліди війни та колишні малолітні (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин;

- учасники бойових дій та колишні неповнолітні (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язні концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків;

- особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною;

- члени сімей загиблих та дружини (чоловікам) померлих інвалідів війни, дружини (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге;

- учасники війни та колишні в`язні концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, які були насильно вивезені на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога.

За нормами ст.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби.

При цьому, згідно ч.4 ст.17-1 зазначеного Закону особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Водночас, відповідно до ч.6 ст.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" разова грошова допомога не виплачується лише в разі смерті отримувача до 5 травня або набуття громадянином статусу згідно із статтями 6, 7, 9, 10, 11 цього Закону після 5 травня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Аналіз наведених норм свідчить, що право на отримання разової грошової допомоги нерозривно пов`язується із набуттям громадянином статусу згідно із статтями 6, 7, 9, 10, 11 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та датою набуття такого статусу.

Тобто право на отримання разової грошової допомоги мають особи, яким до 5 травня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги набудуть статусу визначеного статтями 6, 7, 9, 10, 11 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У разі набуття статусу визначеного статтями 6, 7, 9, 10, 11 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" після 5 травня відповідного року разова грошова допомога не виплачується.

Колегія суддів звертає увагу, що лише 11.06.2015 позивачу було видано посвідчення інваліда ІІІ групи, яке дає право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. Тобто, саме з цієї дати він набув статусу передбаченого ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який дає право на отримання разової грошової допомоги.

При цьому судом апеляційної інстанції зазначається, що в 2016 році ОСОБА_1 вважаючи, що йому незаконно не виплатили вищезазначену допомогу в період з 2014 по 2015 роки звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області з вимогами щодо відновлення його порушеного права, в тому числі і з проханням прийняти рішення щодо зобов`язання відповідачів видати йому посвідчення з 2014 по 2015 роки як інваліда війни ІІІ групи, з виплатою зазначеної разової грошової допомоги.

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 17.10.2016 року у справі № 289/926/16-а, яке у відповідності до норм чинного законодавства набрало законної сили після прийняття судового рішення Житомирським апеляційним адміністративним судом 13.12.2016 року, в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Колегія суддів звертає увагу, що вказаною постановою було надано оцінку обставинам щодо відсутності передбачених статтею 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" підстав для встановлення позивачу статусу інваліда війни з дати первинного становлення йому ІІІ групи інвалідності, тобто з квітня 2014 року.

Судом апеляційної інстанції також зазначається, що ОСОБА_1 у вересні 2018 року звернувся до суду фактично з аналогічним предметом позову, оцінка обставинам якого та доказам була надана в описаній постанові Радомишльського районного суду Житомирської області.

Тобто суд першої інстанції обґрунтовано та законно, з посиланням на вищезазначену постанову Радомишльського районного суду Житомирської області. від 17.10.2016 року, застосував ч.4 ст.78 КАС України, згідно якої, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вищенаведені обставини колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

При цьому, апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені ст. 317 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню, оскільки доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Натомість оскаржуване рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення послався на постанову Радомишльського районного суду від 19.10.2016 року, тоді як вірною є дата вказаного рішення 17.10.2016 року.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що вказана обставина, не є підставою для скасування по суті правильного судового рішення, оскільки не впливає на його повноту, обґрунтованість та законність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 травня 2019 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.