Справа № 1.380.2019.000733
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.000733
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сакалоша В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України з вимогами:

- визнати протиправним рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України № 160 від 06.12.2018 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 призначити і виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 передбачену ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей за його заявою та доданими до неї документами від 11.10.2018.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА № 816610 від 19.07.2018 ОСОБА_1 первинно встановлено третю групу інвалідності в результаті травмування за нещасним випадком, що пов`язано з проходженням військової служби. За результатами остаточного розгляду звернень ОСОБА_1 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальної захист військовослужбовців та членів їх сімей», рішенням Адміністрації Державної прикордонної служби України № 160 від 06.12.2018 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги. Підставою для відмови слугував факт не подання документа, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Аргументуючи протиправність відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, позивач покликається на те, що ним до заяви про призначення одноразової грошової допомоги додано ряд медичних документів та копію довідки Львівського прикордонного загону № 22/391 від 28.11.2017, з яких вбачається, що травма отримана ОСОБА_1 26.11.2017 під час проходження військової служби не може бути наслідком вчинення останнім кримінального чи адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, так як останній отримав вказану травму внаслідок ДТП будучи пасажиром автомобіля. Позивач вважає, що оскільки Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Кабінетом Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975, не визначено форму документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, то таким документом може бути довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2/391 від 28.11.2007 про обставини травмування ОСОБА_1 , відповідно до якої травмування останнього не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву (вх.№ 9174 від 19.03.3019), в якому зокрема, покликається на те, що Адміністрація Держприкордонслужби не наділена в установленому Законом та Порядку правом здійснювати виплату особі, якій призначено одноразову грошову допомогу, така виплата здійснюється Кінологічним навчальним центром. Також зазначає, що довідка Львівського прикордонного загону № 22/391 від 28.11.2007 року, за відсутності акту та висновку розслідування нещасного випадку не може бути документом, який свідчить про причини та обставини травми, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним дій у стані наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки чинними нормативно-правовими актами передбачені документи, які складаються за настання певних обставин. Водночас вказує на те, що вимогою зобов`язати Адміністрації Державної прикордонної служби України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 позивач спонукає суд перебрати на себе повноваження Уповноваженого органу та Адміністрації Держприкордонслужби. На підставі викладеного відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню. Разом з тим, у поданому відзиві просить залучити до участі у справі - в якості відповідача Кінологічний навчальний центр та Львівський прикордонний загін - в якості третьої особи на стороні відповідачів.

У свою чергу, позивач подав відповідь на відзив (вх.12558 від 12.04.2019), в якій додатково наводить обгрунтування того, що документи долучені позивачем до заяви про виплату одноразової грошової допомоги засвідчують про причини та обставини травмування ОСОБА_1 , зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також неможливо за вказаних обставин навмисно спричинити собі тілесні ушкодження.

Ухвалою суду від 19.02.2019 відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

На підставі долучених до матеріалів справи доказів та письмових пояснень, викладених у заявах по суті справі, суд встановив наступні обставини.

Наказом начальника Кінологічного навчального центру від 10.01.2018 № 6-0с молодшого сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас та наказом начальника цієї ж установи від 09.02.2018 № 28-ос виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення з 09.02.2018.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА № 816610 від 19.07.2018 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності строком до 01.08.2019 в результаті травмування за нещасним випадком, що пов`язано з проходженням військової служби.

Рішенням № 160 від 06.12.2018 Адміністрації Державної прикордонної служби України № 160 від 06.12.2018 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю документа, передбаченого п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Кабінетом Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975, а саме - документа, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку аргументам, наведеними сторонами, суд застосовує наступні норми права.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), у ст. 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Водночас, у відповідності до ст. 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (Порядок № 975).

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Застосовані судом норми права дають підстави для висновку, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16-2 Закону № 2011-XII.

Подання зазначених у п. 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Водночас, обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у ст. 16-4 Закону № 2011-XII, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Як свідчить зміст п. 11 Порядку № 975, питання призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, носить заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника. Цим же пунктом Порядку встановлено необхідність додання до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, у тому числі, документа про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

З матеріалів справи встановлено, що 11.10.2018 разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 надав копію історії хвороби Львівського клінічного госпіталю № 94/22 з довідкою командира військової частини НОМЕР_1 про обставини травмування № 22/391 від 28.11.2007, а також копію свідоцтва про хворобу військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку травми від 27.12.2017 № 10/65.

Із вказаних документів вбачається, що під час проходження військової служби у Львівському прикордонному загоні 26.11.2007 близько 03 год. на 04 км. 50 м. автомобільної дороги Рава-Руська - Яворів - Судова Вишня гр. ОСОБА_2 керуючи власним автомобілем ВАЗ 2103 скоїв ДТП з автомобілем АУДІ - 80 та ВАЗ 2104.

Пасажиром вказаного автомобіля, поряд із іншими військовослужбовцями був ОСОБА_1 , і внаслідок ДТП останній отримав травми, які у подальшому призвели до втрати працездатності та встановлення інвалідності.

Суд звертає увагу, що Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Відсутність у абзаці 6 п. 11 Порядку № 975 вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.

Із доданих до позовної заяви документів вбачається, що розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 у 2007 році не проведено ні Львівськими прикордонним загоном, ні Західним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України, яке відповідно до п. 3.4 чинної на час вказаної події Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків та аварій у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби від 11.04.2006 № 282, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.04.2016 за N 499/12373 зобов`язане було провести спеціальне розслідування спеціальною комісією, яка призначається наказом начальника регіонального управління Держприкордонслужби України.

Західним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України листом від 07.11.2018 № 35/К-25 повідомлено про відсутність розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 28.11.2007 і на цьому наголошувалося у заяві до відповідача про виплату одноразової грошової допомоги.

Відповідно до правового висновку Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18 (провадження № К/9901/58778/18) відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами, що містять достовірні відомості про зазначені обставини.

Водночас документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.

З огляду на викладене, суд погоджується з позивачем, що у даній справі документом, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження є довідка командира військової частини НОМЕР_1 про обставини травмування № 22/391 від 28.11.2007, а також додані до позову, як первинні медичні документи, складані лікувальними закладами безпосередньо при поступленні ОСОБА_1 на лікування після ДТП, так і в подальшому складені відповідною військово-лікарською комісією свідоцтва про хворобу щодо встановлення причинного зв`язку отриманої позивачем травми.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно п. 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Системний аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Адміністрацією Державної прикордонної служби України, є звернення до уповноваженого органу, в даному випадку - Кінологічний навчальний центр, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги).

Отже, Порядком № 975, встановлено вичерпний перелік дій, що має вчинити Кінологічний навчальний центр після надходження документів позивача для призначення та виплати одноразової грошової допомоги - це подання висновку розпорядникові бюджетних коштів щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, подані позивачем, для прийняття розпорядником бюджетних коштів рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

У свою чергу, саме Адміністрація Державної прикордонної служби України уповноважена приймати рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, і як розпорядник бюджетних коштів здійснює видатки на дані виплати в порядку визначеному законодавством.

З огляду на вищезазначене, саме Адміністрація Державної прикордонної служби України є належним відповідачем у даній справі.

При цьому відсутні підстави залучати до участі у справі в якості відповідача Кінологічний навчальний центр, так як останній не уповноважений приймати рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, а лише здійснює збір та подачу документів із своїми висновками, щодо її призначення, а також через нього проводиться виплата, у разі позитивного вирішення порушеного заявником питання про виплату одноразової грошової допомоги.

У даному ж випадку, відновлення права позивача має відбутися у судовому порядку саме у спосіб зазначений у позовних вимогах.

Одночасно, у відзиві відсутні обґрунтування для залучення Львівського прикордонного загону в якості третьої особи, так як відповідачем при порушенні клопотання необгрунтовано яким чином рішення у даній справі може вплинути на права, обов`язки чи інтереси вказаної особи.

Завданням адміністративного судочинства, за приписами ч.1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, всупереч встановленому ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язку доказування, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Таким чином, з метою поновлення порушеного права позивача, суд вважає за доцільне зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 передбачену ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей за його заявою та доданими до неї документами від 11.10.2018.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 241-246, 250, 263, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України № 160 від 06.12.2018 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , передбачену ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей за його заявою та доданими до неї документами від 11.10.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м.Київ, вул.Володимирська, 26; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Сакалош