Справа № 810/913/18
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року м. Київ № 810/913/18

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Панової Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі по тексту - відповідач) в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії;

- зобов`язати Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період виконання нею робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в сумі 774 руб. 13 коп., на підставі довідки Комбінату побутового обслуговування населення № 44 від 12.09.2006 року, починаючи з 20.08.2017 року з урахуванням вже виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 01.04.1974 по 03.03.1993 працювала на Сквирському побуткомбінаті, правонаступником якого згодом став Сквирський комбінат побутового обслуговування громадян, на посаді перукаря. Після подій на Чорнобильській АЕС, у період з 09.12.1986 по 20.12.1986 позивача було відряджено до зони відчуження для участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач зазначає, що облік часу у той період в зоні аварії на Чорнобильській АЕС не вівся. Через дану тяжку і небезпечну для життя та здоров`я роботу позивач втратила професійну здатність, внаслідок чого стала інвалідом 3 групи, захворювання пов`язано із роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 19.07.2006 у справі № 2-578/2001 встановлено факт перебування позивача у період з 09.12.1986 по 20.12.1986 в м. Прип`ять Київської області та м. Чорнобиль Київської області і тривалість робочого часу за час цього відрядження щоденно становила 20 годин, із яких в м. Прип`ять 14 годин і 6 годин в м. Чорнобиль щоденно.

Згодом, на підставі частини четвертої статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громада які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно первинних документів про заробітну плату позивача, а також враховуючи факти, встановлені вищезазначеним рішенням суду, Сквирським комбінатом побутового обслуговування населення було видано позивачу довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС від 12.09.2006 №44. Відповідно до змісту даної довідки, за період з 7н09.12.1986 по 20.12.1986 позивачу за роботу в відчуження ЧАЕС було нараховано загалом 774 руб. 13 коп.

01.02.2018 позивач письмово звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та виплати її пенсії згідно довідки Сквирського комбінату побутового обслуговування населення від 12.09.2006 №44.

Однак, листом № 10/С-01 від 14.02.2018 позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії за його заявою. Свою позицію відповідач обґрунтував тим, що перевіркою проведеною спеціалістами управління, не стверджується місце проведення робіт та кількість відпрацьованих годин в зоні, а рішення Сквирського районного суду Київської області від 19.07.2006 у справі №2-2-578/2001 не містить зобов`язань для відповідача щодо перерахунку пенсії.

Позивач не погоджується із такою позицією відповідача, вважає її надуманою, що не відповідає приписам чинного законодавства. Вказує, що відповідач порушує права позивача на справедливу пенсію, адже вищевказана довідка від 12.09.2006 №44 не була визнана судом незаконною, або такою, що видана безпідставно чи з порушенням правил її видачі.

Звертає увагу, що обов`язковість виконання судових рішень для всіх є фундаментальним принципом судової влади України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2018 було відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд даної справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Крім того, судом запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву та разом з цим, роз`яснено, що разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

02.04.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відомості зазначені в довідці від 12.09.2006 № 44 не підтверджено жодними первинними документами.

На думку відповідача, оскільки заробітна плата, нарахована відповідно до довідки від 12.09.2006 № 44, фактично не була виплачена позивачу, перерахунок пенсії не може проводитися на припущеннях чи даних, які не відповідають первинним бухгалтерським документам.

Крім того, відповідач заперечує проти вимоги позивача про проведення йому перерахунку пенсії з 20.08.2017, оскільки позивач вперше звернувся до Управління за перерахунком пенсії тільки 01.02.2018.

11.04.2018 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач не погоджується з викладеними у відзиві поясненнями відповідача щодо позовних вимог.

Так, у відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач не спростував його доводи та аргументи стосовно суті позовних вимог. Позивач зауважує, що рішення Сквирського районного суду Київської області від 19.07.2006 у справі №2-2-578/2001 набрало законної сили, відповідач був третьою особою у справі, проте рішення суду ним не оскаржувалось по даний час. Щодо строку проведення перерахунку пенсії позивач зазначає, що спори у справах, пов`язаних з пенсійними виплатами мають розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку.

У судове засідання, учасники справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи (що підтверджується даними наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень зі штриховими ідентифікаторами: 145, 153) не з`явилися, явку уповноважених представників до суду не забезпечили.

Згідно з вимогами ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, за відсутності потреби заслухати свідка або експерта, суд дійшов висновку про здійснення подальшого розгляду даної справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. 30.06.1999 року Київська обласна державна адміністрація видала позивачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу із Акта огляду МСЕК до довідки серії КИО-І № 099896 від 17.06.1999 позивачу з 17 червня 1999 року встановлено довічно 3 групу інвалідності, причиною інвалідності вказано захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до відомостей про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача, з 01.04.1974 по 03.03.1993 працювала на посаді перукаря на Сквирському побуткомбінаті, правонаступником якого згодом став Сквирський комбінат побутового обслуговування громадян.

Відповідно до виписки з наказу №71 від 01.12.1986 року позивача у період з 09.12.1986 по 20.12.1986 відкомандировано до м. Чорнобиль для обслуговування працівників зайнятих ліквідацією аварії на ЧАЕС.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 19.07.2006 у справі №2-578/2001 за заявою позивача, заінтересована особа Сквирське районне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту тривалості робочого часу під час відрядження в зоні відчуження, заяву задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_1 перебувала у відрядженні з 09.12.1986 по 20.12.1986 включно в м. Прип`ять Київської області та м. Чорнобиль Київської області і тривалість робочого часу щоденно становила 20 годин в зоні відчуження, із яких 14 годин в м. Прип`ять Київської області і 6 годин в м. Чорнобиль Київської області.

На підставі вищевказаного рішення Сквирського районного суду Київської області від 19.07.2006 у справі №2-578/2001, Сквирським комбінатом побутового обслуговування населення було видано позивачу довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС від 12.09.2006 №44. Відповідно до змісту даної довідки, за період з 09.12.1986 по 20.12.1986 позивачу за роботу у зоні відчуження ЧАЕС було нараховано загалом 774 руб. 13 коп.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Сквирському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області, як пенсіонер та отримує пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

01 лютого 2018 року позивач звернувся до Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про перерахунок та виплату їй пенсії згідно довідки Сквирського комбінату побутового обслуговування населення від 12.09.2006 № 44.

Листом від 14 лютого 2018 року № 10/С-01, Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки, оскільки перевіркою, проведеною спеціалістами Управління, не стверджується місце проведення робіт та кількість відпрацьованих годин в зоні. Окрім того вказано, що рішення Сквирського районного суду Київської області від 19.07.2006 у справі №2-578/2001 не містить зобов`язань до Пенсійного фонду України у Сквирському районі щодо перерахунку пенсій, отже підстав для обчислення пенсії за довідкою про заробітну плату, виданою на підставі рішення суду, немає. Також у листі зазначено, що з 01.01.2012 пенсія обчислюється в розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 1210.

Не погоджуючись з даною відмовою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 49 Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №796-XII) передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Відповідно до частини першої статті 54 Закону №796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Згідно з приписами частини четвертої статті 15 Закону №796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якого визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 вказаного Порядку, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Суд встановив, що позивач для підтвердження факту тривалості робочого часу та місця виконання робіт в зоні відчуження звернулась до Сквирського районного суду Київської області із відповідною заявою, адже облік робочого часу на той момент в зоні аварії на ЧАЕС не вівся, внаслідок чого табелі обліку робочого часу на підприємстві були відсутні.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 19.07.2006 у справі № 2-578/2001 за заявою позивача, заінтересована особа Сквирське районне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту тривалості робочого часу під час відрядження в зоні відчуження, заяву задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_1 перебувала у відрядженні з 09.12.1986 по 20.12.1986 включно в м. Прип`ять Київської області та м. Чорнобиль Київської області і тривалість робочого часу щоденно становила 20 годин в зоні відчуження, із яких 14 годин в м. Прип`ять Київської області і 6 годин в м. Чорнобиль Київської області.

На підставі вказаного рішення Сквирського районного суду Київської області від 19.07.2006 у справі №2-578/2001, Сквирським комбінатом побутового обслуговування населення було видано позивачу довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС від 12.09.2006 № 44. Відповідно до змісту даної довідки, за період з 09.12.1986 по 20.12.1986 позивачу за роботу у зоні відчуження ЧАЕС було нараховано загалом 774 руб. 13 коп.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої Президією Верховної Ради СРСР 31 січня 1961 року, яка є чинною в Україні, Україна прийняла на себе зобов`язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

Статтею 1 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Відповідно до статті 2 Закону № 108/95-ВР, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Правилами статті 49 Кодексу законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Тобто, за загальним правилом видача довідок про заробітну плату за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС здійснюється підприємствами, установами та організаціями або їх правонаступниками.

Суд наголошує, що за приписами частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, відповідно до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Одним із основних принципів, на необхідності дотримання якого наголошує Європейський суд з прав людини, є принцип верховенства права, до фундаментальних аспектів якого відноситься принцип юридичної визначеності, який включає в себе принцип остаточності рішень суду.

Так, наприклад, у рішенні від 09.11.2004 «Справа «Науменко проти України»» Європейський суд з прав людини вважає, що обставини даної справи схожі з обставинами справи «Рябих проти Росії» (заява №52854/99, рішення від 24.07.2003), де у відповідній частині було вирішено: «право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст.6 §1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи».

У справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України (рішення Європейського Суду з прав людини від 25.07.2002) Європейський Суд наголосив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Суд, зважаючи на принципи здійснення правосуддя, зокрема, обов`язковості судових рішень, відмічає, що відповідачем не надано доказів оскарження рішення Сквирського районного суду Київської області від 18.12.2003 у справі №2-1069/2003, чи інших допустимих і належних доказів щодо цього.

Суд зазначає, що довідка Сквирського комбінату побутового обслуговування громадян від 12.09.2006 №44, яка видана на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 19.07.2006 у справі №2-578/2001, не була визнана судом незаконною, недійсною або такою, що видана безпідставно чи з порушенням правил її видачі.

При цьому суд враховує, що відповідач, всупереч вимогам частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували факт того, що Сквирським комбінатом побутового обслуговування громадян не було проведено доплату позивачу коштів згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 19.07.2006 у справі № 2-578/2001.

Підсумовуючи, слід зазначити, що відповідач, не є органом, який є компетентним та уповноваженим встановлювати факт участі особи у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, перебирає на себе не властиві йому повноваження ставити під сумнів чинні, не скасовані, не визнані недійсними офіційні документи, які свідчать про особисту участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, нехтуючи правом особи, яка жертвуючи власним здоров`ям, виконувала свій громадянський обов`язок перед державою.

Отже, суд переконаний, що обов`язок збереження всіх первинних бухгалтерських документів за 1987 рік, зокрема, документів щодо виплати заробітної плати та відрядження позивача у зону відчуження, за часів існування Радянського Союзу, де всі документи та сама подія - аварія на ЧАЕС були тривалий час засекречені, не може бути покладено на позивача, як і поставлено під сумнів їх існування, адже наслідки у вигляді ушкодженого здоров`я, причинний зв`язок втрати якого поставлено в пряму залежність від участі особи у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС уповноваженими та компетентним органами, є тим прямим та безперечним доказом, який свідчить про наявність права на отримання належного рівня пенсійного та соціального забезпечення як такого.

Щодо посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду України про те, що невід`ємною складовою підстав та порядку перерахунку пенсії є беззаперечне підтвердження відомостей, що містяться в довідці про заробітну плату, відповідними первинними документами бухгалтерського обліку про тривалість робочого дня та місце її виконання (постанови від 04.11.2015 у справі № 539/4466/14-а та від 15.12.2015 у справі № 2-а/576/29/14), суд наголошує, що тривалість робочого дня позивача та місце виконання роботи підтверджено рішенням Сквирського районного суду Київської області від 19.07.2006 у справі №2-578/2001, яке набрало законної сили, яке не було оскаржено відповідачем у справі. Крім того, згідно з приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судоичнства України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У зв`язку з наведеним, суд також відхиляє посилання відповідача і на постанову Держкомпраці СРСР і секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986, якою для працівників, які виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, встановлено 6 годинний робочий день при 6-денному робочому тижні.

З огляду на зазначене та враховуючи, що відповідачу була надана відповідна довідка для перерахунку (розрахунку) пенсії, з якої вбачається, що позивачу була виплачена заробітна плата за роботу в зоні ЧАЕС, а також установлений Сквирським районним судом Київської області від 19.07.2006 у справі №2-578/2001 факт роботи позивача у зоні відчуження з 09.12.1986 по 20.12.1986 та відповідна кількість відпрацьованих щоденно годин, суд вважає, що відповідачем було неправомірно відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії.

Щодо доводів відповідача про можливість здійснення перерахунку тільки з 20.08.2017, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з ч. 4. ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною 1 статті 35, частиною 2 статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною 5 статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Заяву з усіма необхідними документами позивачем подано 01.02.2018. За таких обставин, суд дійшов висновку, що перерахунок та виплата пенсії повинна бути проведена з 01 лютого 2018 року.

Враховуючи зазначені обставини та наведені правові норми в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за період з 20.08.2017 по 31.01.2018 року задоволенню не підлягають з підстав відсутності порушеного права позивача у цей період.

Крім того, позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії. Проте, на думку суду, позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки відповідач має право згідно із вимогами чинного законодавства вчинити такі дії, водночас саме прийнята відповідачем відмова має правові наслідки для позивача та порушує його права.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд виходить за межі позовних вимог та визнає протиправною відмову відповідача від 14.02.2018 № 10/С-01, а також задовольняє позовну вимогу про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та подальше нарахування пенсії позивачу з урахуванням заробітної плати за період виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в сумі 774,13 руб., на підставі довідки Комбінату побутового обслуговування населення № 44 від 12.09.2006, починаючи з 01.02.2018 з урахуванням вже виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення з даним позовом до суду, позивач судовий збір не сплачував, на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір». Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 205, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (09001, Київська область, м. Сквира, вул. Богачевського, 18; ) викладену у листі від 14.02.2018 №10/С-01 у перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) згідно з довідкою Комбінату побутового обслуговування населення про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС від 12.09.2006 № 44.

3. Зобов`язати Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області (09001, Київська область, м. Сквира, вул. Богачевського, 18; ) здійснити перерахунок та виплати пенсію ОСОБА_1 ( РНОКППНОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), виходячи з суми заробітної плати за період виконання нею робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в сумі 774 (сімсот сімдесят чотири) руб. 13 коп., на підставі довідки Комбінату побутового обслуговування населення № 44 від 12.09.2006, відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.02.2018 року, з врахуванням вже виплачених сум.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.