Справа № 240/4817/18
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

Справа № 240/4817/18

08 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М.

перевіривши матеріали апеляційної скарги представника Міністерства юстиції України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІГНЕТ-ЦЕНТР" до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, представник відповідача оскаржив його в апеляційному порядку.

Встановивши невідповідність апеляційної скарги вимогам ст.296 КАС України, Сьомим апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 25 березня 2019 року залишено апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України без руху. При цьому особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги.

11 квітня 2019 року до суду надійшло клопотання від Міністерства юстиції України, у якому останній просив долучити до матеріалів справи платіжне доручення №475 від 05.04.2019 про сплату судового збору в сумі 2643,00 грн.

Ухвалою від 16 квітня 2019 року судом апеляційної інстанції, з метою надання відповідачу права доступу до правосуддя та забезпечення процесуальної рівності прав учасників даного судового процесу, було продовжено строк усунення недоліків апеляційної скарги, у зв`язку з тим, що у платіжному дорученні №475 від 05.04.2019 безпосередньо в розділі "Призначення платежу" зазначено сплату мита на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року, тоді як апеляційна скарга подана на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року та запропоновано апелянту до 01 травня 2019 року усунути виявленні недоліки.

Відповідно до відомостей які містяться на офіційному сайті Укрпошта вищевказану ухвалу апелянтом отримано 23.04.2019 року.

Однак, із заявою про усунення виявлених недоліків апеляційної скарги відповідач звернувся, з порушенням встановленого судом строку, лише 02 травня 2019 року.

Будь якого обґрунтування щодо підстав невиконання ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року до 01 травня 2019 року апелянтом не зазначено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в заяві про усунення недоліків апеляційної скарги відповідачем зазначено, що судом апеляційної інстанції було повторно залишено апеляційну скаргу Міністерства юстиції України без руху. Однак, вказані твердження не відповідають дійсності, оскільки, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року було продовжено строк апелянту для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги.

Також, зі змісту заяви вбачається, що відповідач описує постанови Кабінету міністрів України, Порядки, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України, які не були підставою для продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, які зазначені в ухвалі від 16 квітня 2019 року.

Водночас , щодо дійсних причин продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, відповідач зазначає, що дата судового рішення яке оскаржується, розділі "Призначення платежу" помилково зазначена 25 березня 2019 року та просить вважати вірним дату оскаржуваного судового рішення 22 січня 2019 року. Вказана заява в цій частині аргументована тим, що зазначена помилка є людським фактором. Крім того, вказує, що навіть з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що 25.03.2019 року не було ухвалено жодного судового рішення Житомирським окружним адміністративним судом, а є лише єдине рішення від 22.01.2019 року, яке порушує права та інтереси Міністерства юстиції України, про яке йде мова в апеляційній скарзі поданої до Сьомого апеляційного адміністративного суду по справі № 240/4817/18, посилаючись при цьому на позицію Європейського суду з прав людини щодо права особи на судовий захист

Щодо вказаних доводів колегія суддів зазначає слідуюче.

Платіжне доручення може вважатися належним доказом сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі лише за відповідності його вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Суд зауважує, що у відповідності до ст. 72 КАС України докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Достатність доказів визначається як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі.

Суд не приймає до уваги докази, які у своїй сукупності не дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищенаведені правові норми, колегія суддів не може прийняти як доказ по справі лише твердження та посилання апелянта на людський фактор.

При цьому, жодного належного та допустимого доказу зі сторони апелянта щодо відповідності платіжного доручення вищезазначеним вимогам до суду не надано, недоліки вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції від 25.03.2019 року належним чином, без подання доказів, не усунуто.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліметаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Колегія суддів вважає, що відповідачу в повній мірі була надана можливість реалізувати своє право на звернення до суду, з апеляційною скаргою, однак Міністерство юстиції України не реалізувало в повному обсязі своє право на належний розгляд скарги, у відповідності до вимог КАС України.

Згідно з ч.2 ст.298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, у відповідності до яких апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права скаржника повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст.169, 296, 298, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІГНЕТ-ЦЕНТР" до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

3. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.