Справа № 608/722/19
Суддя: Яковець Н. В.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Справа № 608/722/19

Номер провадження2-а/608/22/2019

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого судді Яковець Н. В.

з участю секретаря Олійник О.С.,

розглянувши в місті Чорткові в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Тернопільській області 1 батальйону 3 роти капрал поліції Дубчак Мар`яни Мирославівни, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора 3 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області капрала поліції Дубчак М.М., за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В позовній заяві вона вказала, що 02.04.2019 р. капралом поліції Дубчак М.М. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1037075 від 02.04.2019 р. про перевищення швидкості на 381 км дороги М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече щодо неї. Зокрема винесена постанова містить відомості про вимірювальний пристрій, а саме лазерний вимірювач швидкості ТгuСАМ LТІ20-20 серійний номер тС000764, однак в постанові не зазначається на підставі чого працівниками поліції використовується даний пристрій. Постанова винесена без дотримання вимог ст. ст. 251, 283 КУпАП, капрал поліції Дубчак М.М. розглянула справу на місці зупинки транспортного засобу не надавши позивачці скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та не повідомивши про права. Просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАВ №1037075 від 02 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Від третьої особи - Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позов, з якого вбачається, що третя особа вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. У відзиві на позов, зокрема вказується, що відповідно до оскаржуваної постанови, водій транспортного

засобу марки Volkswagen Touran з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 122

км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в

населеному пункті на 72 км/год, чим порушив п. 12.9 б) ПДР України. Відеозаписом з нагрудного відео реєстратора поліцейського зафіксовано, що позивачу після зупинки роз`яснено причину зупинки та суть вчиненого ним адміністративного правопорушення. В позовній заяві позивач вказує, що працівник поліції, порушуючи вимоги ст. 268 КУпАП, не роз`яснив права і обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України, а також не надав можливості скористатися ними. Вважаємо дане твердження позивача безпідставним, оскільки, як вбачається з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських (долучаються до матеріалів справи), поліцейським було зачитано позивачу права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в порядку ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, після чого позивач вказала, що жодним з перелічених прав скористатись не бажає. Як вбачається з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, позивач визнає свою вину, просить попередити по факту вчиненого правопорушення, а також зобов`язується в подальшому не порушувати Правила дорожнього руху України. Враховуючи вищевикладене, вважаємо твердження позивача в адміністративному позові неправдивими, безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення нею від адміністративної відповідальності. До матеріалів справи додано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки лазерного вимірювача швидкості чинне до 30 жовтня 2019 року. Лазерний вимірювач швидкості ТгuСАМ LТІ20-20 серійний номер тС000764 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Долучаємо до матеріалів справи також фотознімок знаку 5.70 «Фото-відеофіксування порушень ПДР», який знаходиться при в`їзді в населений пункт Копичинці на 381 км авто дороги «Доманове - Ковель - Чернівці - Тереблече» в напрямку з м. Тернопіль та служить попередженням водіям про можливу фото- відеофіксакцію порушень.

Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Відповідно до п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Відповідно до п. 12.9 б) водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил. Позивач був згідний з інкримінованим йому адміністративним правопорушенням, і тому просять відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Відповідач інспектор Управління патрульної поліції в Тернопільській області капрал поліції Дубчак М.М. в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлена про час та місце слухання справи.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, поступив відзив на позов, в якому вважають, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, просять відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову; справу слухати у відсутності представника Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких мотивів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно постанови про адміністративне правопорушення від 02.04.2019 року серії ЕАВ № 1037075, складеного інспектором Управління патрульної поліції в Тернопільській області 1 батальйону 3 роти капралом поліції Дубчак М.М., вбачається, що 02.04.2019 року о 14 годині 33 хв. на 381 км дороги М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом перевищила встановлене обмеження швидкості в населеному пункті на 72 км/год., чим порушив п. 12.9 (б) ПДР України.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення. Таким чином, аналіз ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальним правилом частини 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма - частина 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права про своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений статтею 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Цим принципом повинен керуватись працівник поліції, коли розглядає справу про адміністративне правопорушення за результатами якої приходить до переконання про винуватість особи.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку якщо рішення поліцейського буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки в протилежному випадку на особу котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводи свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

Виконуючи зазначену вимогу частини 2 ст. 77 КАС України представник відповідача надав фото та відео матеріали, здобуті в результаті фіксації правопорушення за допомогою технічного приладу TRUCAM LTI 20/20 (серійний номер TC 000764).

При цьому позов ОСОБА_1 ґрунтується як заперечення вчинення проступку так і на порушенні інспектором норм процесуального права при розгляд справи про адміністративне правопорушення.

На спростування цих доводів представник відповідача не надав доказів, хоча такий обов`язок покладений на нього згідно частини 2 ст. 77 КАС України.

При цьому слід зазначити, що пунктом 4 розділу ІV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх Справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 (далі Інструкція) визначено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першоюстатті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

За відсутності доказів дотримання поліцейським вказаних вимог Інструкції (наприклад записів з нагрудної камери працівника поліції, котрий розглядав справу про адміністративне правопорушення), суд вважає, що доводи позивача в цій частині є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Окрім цього слід звернути увагу на те, що у спірній постанові не вказано місце вчинення адміністративного правопорушення, чим порушено частину 3 ст. 283 КУпАП.

Так, у відповідній графі під назвою «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» з відомостей, котрі моли б свідчити про місце вчинення проступку зазначено лише «381 км». При цьому не зазначено ні населеного пункту, ні будь-якої іншої географічної точки.

У результаті досліджених доказів у суду виникають певні застереження, щодо часу вчинення адміністративного правопорушення, вказаного у спірній постанові.

Так, у ній зазначено, що проступок був вчинений ОСОБА_1 о 14 год. 33 хв. 02 квітня 2019 року. Однак з поданого представником третьої особи відзиву вказано дату вчинення правопорушення 25 лютого 2019 р.

Таким чином спірна постанова складена з численними порушеннями вимог процесуального закону та Інструкції, що вплинуло на повноту та об`єктивність викладених у ній даних, а тому вона підлягає скасуванню.

За даних обставин суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Згідно статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно частини 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справіпро адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 122, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАВ №103 7075 від 02 квітня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 передбаченої ч.3 ст. 122 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: /підпис/

Копія вірна

Постанова набрала законної сили «___» ____________ 2019 року.

Оригінал постанови знаходиться в матеріалах справи № 608/722/19, яка зберігається Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець

Копію постанови видано «____»______________2019 року.

Секретар: