Справа № 120/1538/19-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відкриття провадження у адміністративній справі

м. Вінниця

16 травня 2019 р. Справа № 120/1538/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Богоніс Михайло Богданович, перевіривши матеріали:

за позовом: Адміністрації Державної прикордонної служби України (, адреса місцезнаходження: вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01034)

до: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 )

про: відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Адміністрації Державної прикордонної служби України (, адреса місцезнаходження: вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01034) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) про відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що за відповідачем рахується заборгованість із відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі, в загальній сумі 68755,98 грн. Вказана заборгованість в добровільному порядку відповідачем не сплачена, а тому позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Відповідно до статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції.

Крім того, разом із позовною заявою, позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, позивач вказав, що на момент звільнення відповідача з військової служби, спори цієї категорії вирішувались в порядку цивільного судочинства із застосуванням терміну позовної давності в три роки.

Однак, постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 804/285/16, вирішено відійти від попередньої практики щодо юрисдикції аналогічних спорів.

Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку, що спори про відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби. Зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В силу вимог ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, суд зазначає наступне.

Можливість особи без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право доступу до суду та відправлення правосуддя.

Разом з тим, право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Зокрема, аналіз практики ЄСПЛ дозволяє виокремити такі фундаментальні обґрунтування на користь прийняття рішення про поновлення пропущеного строку звернення до суду: 1) рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (справа «Белле проти Франції»); 2) не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»); 3) суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту (справа «Станьо проти Бельгії»).

Отже, згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

Як зазначив позивач, строк звернення до суду ним пропущено внаслідок зміни підсудності спору, тобто із незалежних від позивача, об`єктивних причин.

При наданні оцінки вказаним позивачем аргументам, встановлено, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 804/285/16, вирішено відійти від попередньої практики щодо юрисдикції аналогічних спорів.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду відійшла від висновків, викладених у своїх постановах від 14.03.2018 року в справі № 461/5577/15-ц, від 31.10.2018 року в справі № 820/5761/15. Так, спори у цих справах також стосувалися стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи під час навчання у вищому навчальному закладі МВС, яка у подальшому перебувала на публічній/державній службі, і суд дійшов висновку, що спір не стосується проходження відповідачем публічної служби в органах внутрішніх справ, а пов`язаний з невиконанням ним умов цивільно-правової угоди і вимогою позивача відшкодувати понесені витрати на навчання у вищому навчальному закладі. За таких підстав, суд вважав, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, а має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Отже, доходжу висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду із адміністративним позовом з поважних причин, у зв`язку із зміною юрисдикції цієї категорії справ із цивільної на адміністративну, а тому такий строк підлягає поновленню.

Щодо форми та змісту позовної заяви, то вважаю, що вона підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, підсудна Вінницькому окружному адміністративному суду, відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України, подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність. Підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі відсутні.

Враховуючи викладене, доходжу висновку про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі.

Пунктом 4 частини 9 ст. 171 КАС України визначено, що про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

На підставі приписів статей 12, 257, 262 КАС України та враховуючи характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даної справи, доходжу висновку про розгляд адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Крім того, позивачем у вступній частині позовної заяви в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог зазначено Національну академію Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького.

Так, зазначення позивачем у вступній частині позовної заяви юридичної особи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, не є автоматичною підставою для її залучення в справі та надання їй відповідного процесуального статусу. Разом з тим, такі дії позивача, розцінюю як клопотання про залучення Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Визначаючись щодо наявності підстав для залучення в справі третьої особи. яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Згідно ч. 5 ст. 49 КАС України про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Як видно із матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 проходив військову службу (навчання) в Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького з 06.08.2010 року по 27.06.2014 року на посаді курсанта. В подальшому проходив військову службу на офіцерських посадах в органах охорони державного кордону.

Наказом начальника 24 прикордонного загону від 27.12.2018 року №362-ос з відповідачем припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби та звільнено з військової служби за підпунктом «ж» пунктом 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

Наказом начальника 24 прикордонного загону від 08.01.2019 року №3-ос старшого лейтенанта ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу прикордонного загону у зв`язку зі звільненням. Вислуга календарних років на день його звільнення, з урахуванням навчання в Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, складає 08 років 05 місяців 02 дні. Тобто, старший лейтенант ОСОБА_1 був звільнений з військової служи не прослуживши 5 років після закінчення вищого військового навчального закладу, що передбачено умовами контракту про проходження військової служби.

Відповідач під час навчання у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького перебував на повному державному забезпеченні за рахунок коштів Державного бюджету України. Всього державою в особі Адміністрації державної прикордонної служби України на утримання відповідача було витрачено 68755,98 грн.

Наведені обставини свідчать про те, що рішення, прийняте за наслідками розгляду цієї адміністративної справи, може вплинути на права та інтереси Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького

З огляду на викладене, керуючись вимогами ч. 2 ст. 49 КАС України, доходжу висновку про необхідність залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національну академію Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького

Керуючись ст. 49, 122, 123, 171, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Адміністрації Державної прикордонної служби України про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою - задовольнити.

2. Поновити Адміністрації Державної прикордонної служби України строк звернення до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі.

3. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом Адміністрації Державної прикордонної служби України (, адреса місцезнаходження: вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01034) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) про відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі.

4. Клопотання про залучення Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - задовольнити.

5. Залучити Національну академію Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького (вул. Шевченка, 46, м. Хмельницький, 29000), в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

6. Роз`яснити позивачу зміст ч. 11 ст. 171 КАС України, в силу вимог якої, якщо при відкритті провадження у справі було вирішено питання про залучення третіх осіб, позивач не пізніше двох днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі повинен направити таким третім особам копії позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання або до початку розгляду справи по суті, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

7. Розгляд справи здійснюватиметься суддею Богоносом Михайлом Богдановичем одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

8. Встановити відповідачу 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку ст. 162 КАС України.

9. Встановити позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив в порядку ст. 163 КАС України.

10. Встановити відповідачу 5-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення в порядку ст. 164 КАС України.

11. Встановити третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання пояснення в порядку ст. 165 КАС України.

12. Копію ухвали суду надіслати (надати) учасникам справи.

13. Повідомити, що учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/fair/.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 294 КАС України ухвала про відкриття провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду, лише у випадку її постановлення з порушення правил підсудності.

Суддя Богоніс Михайло Богданович