Справа № 2340/4526/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4526/18 Суддя першої інстанції: Гаврилюк В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Коротких А.Ю. та Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року, яке прийняте в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року ПАТ «Черкасиобленерго» звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДФС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 06 вересня 2018 року № Ю 98374-23, від 07 вересня 2018 року № Ю 5660-17 та № Ю 5770-17, від 09 жовтня 2018 року № Ю 4825-17.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлює мораторій виключно щодо зобов'язань, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство.

ПАТ «Черкасиобленерго» направило до суду клопотання про розгляд справи за відсутні представника позивача. У вказаному клопотанні також зазначено, що ПАТ «Черкасиобленерго» заперечує проти апеляційної скарги Головного управління ДФС у Черкаській області.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте явку свого представника у судове засідання не забезпечила та про причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14 травня 2004 року у справі № 01/1494 було порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Черкасиобленерго», розгляд якої на даний час не завершений.

ПАТ «Черкасиобленерго» перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Черкаській області як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Відповідач виніс та направив позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки) у зв'язку з наявністю заборгованості по сплаті єдиного внеску (Христинівський, Жашківський, Уманський район енергетичних мереж, як структурні підрозділи), а саме:

- від 06 вересня 2018 року № Ю 98374-23 на загальну суму 512370 грн 31 коп., з яких 433644 грн 49 коп. - штраф та 78725 грн 82 коп. - пеня;

- від 07 вересня 2018 року № Ю 5660-17 на загальну суму 164107 грн 67 коп., з яких 118466 грн 03 коп. - штраф та 45641 грн 64 коп. - пеня;

- від 07 вересня 2018 року № Ю 5770-17 на загальну суму 102787 грн 38 коп., з яких 77210 грн 71 коп. - штраф та 25576 грн 67 коп. - пеня;

- від 09 жовтня 2018 року № Ю 4825-17 на загальну суму 384597 грн 52 коп.. з яких 165351 грн 35 коп. - штраф та 37883 грн 34 коп. - пеня.

Не погоджуючись із вказаними податковими вимогами, ПАТ «Черкасиобленерго» звернулося до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ПАТ «Черкасиобленерго», суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з порушенням процедури банкрутства у відношенні позивача, штраф та пеня за порушення строку виконання зобов'язань зі сплати єдиного внеску не нараховуються згідно зі ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів визнані у Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до абз. 1 ч. 4, ч. 7 ст. 12 вказаного Закону у редакції, що діяла на час порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ «Черкасиобленерго», мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Згідно з абз. 4 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у зазначеній редакції протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Зазначені норми права вказують на те, що в період дії мораторію нарахування штрафів та пені за порушення строків сплати єдиного внеску не застосовується.

Положення ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлюють заборону нарахування санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) незалежно від дати їх виникнення: до введення мораторію чи після порушення провадження у справі про банкрутство.

З 19 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яким відповідний Закон викладений у новій редакції.

У відповідності до абз.абз. 2, 4 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, що діє з 19 січня 2013 року, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

- не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Отже, з 19 січня 2013 року в період дії мораторію не застосовуються фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання лише тих зобов'язань, строк виконання яких настав до початку провадження у справі про банкрутство.

Відповідно, ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, що діє на час складення оскаржуваних вимог про сплату боргу (недоїмки), не встановлює заборони щодо нарахування штрафів та пені за порушення строків сплати поточних зобов'язань з єдиного внеску філіями ПАТ «Черкасиобленерго».

Звертаючись до суду з даним позовом, ПАТ «Черкасиобленерго» вказувало на те, що вимоги Головного управління ДФС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 06 вересня 2018 року № Ю 98374-23, від 07 вересня 2018 року № Ю 5660-17 та № Ю 5770-17, від 09 жовтня 2018 року № Ю 4825-17 були складені без урахування заборони щодо нарахування штрафів та пені, встановлених ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, що діяла на час порушення провадження у справі про банкрутство товариства.

Відповідач, у свою чергу, просить скасувати рішення суду першої інстанції з тих підстав, що до даних правовідносин підлягає застосуванню ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, що діяла на час складання та надсилання позивачу оскаржуваних податкових вимог.

Надаючи правову оцінку зазначеним доводам сторін, суд першої інстанції врахував п. 11 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до якого Положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Враховуючи, що у відношенні ПАТ «Черкасиобленерго» на момент набрання чинності зазначеним Законом господарський суд не прийняв постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, суд першої інстанції прийшов до висновку що у даних правовідносинах слід керуватися ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, що діяла до 19 січня 2013 року.

Зазначений висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а також відповідає правовим висновкам Верховного Суду щодо застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у подібних правовідносинах, що викладений у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 823/2240/17.

Під час вирішення зазначеної справи Верховний Суд прийшов до висновку про те, що ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній до 19 січня 2013 року та на час введення мораторію) визначала абсолютну заборону на застосування під час мораторію всіх санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Зміст цієї заборони не пов'язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому санкції за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення.

Суд зазначив, що у межах спірних відносин постанова господарського суду про визнання позивача банкрутом відсутня, справа про його банкрутство порушена до набрання чинності Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в новій редакції, а відтак застосуванню підлягає цей закон в редакції до 19 січня 2013 року.

Також Верховний Суд погодився з позицією суду апеляційної інстанції, що боржник повинен виконувати зобов'язання, які виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ПАТ «Черкасиобленерго» та визнання протиправними і скасування вимог Головного управління ДФС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 06 вересня 2018 року № Ю 98374-23, від 07 вересня 2018 року № Ю 5660-17 та № Ю 5770-17, від 09 жовтня 2018 року № Ю 4825-17.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 18 лютого 2019 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді А.Ю. Коротких

В.В. Файдюк