Справа № 400/2789/18
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/2789/18
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області про визнання незаконною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулась до суду з позовом до Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (надалі відповідач) в якому просила:

- визнати незаконною відмову відповідача у збереженні за позивачем середньої заробітної плати на період працевлаштування, але не більше шести місяців;

- зобов`язати відповідача виплатити розмір середньої заробітної плати ОСОБА_1 , яку їй виплачували за період роботи на виборній посаді секретаря Новополтавської сільської ради, але не більше шести місяців, та розпочати і провести повний розрахунок за період її працевлаштування.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що дії відповідача, щодо відмови в збереженні та виплаті, позивачу середньої заробітної плати впродовж шести місяців з дня звільнення, відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», є незаконними.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 року в задоволені позову відмовлено

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 15.11.2017 року рішенням Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області позивача звільнено з посади секретаря вищевказаної сільської ради у зв`язку з закінченням строку повноважень (а.с.28).

27.11.2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила зберегти за нею середню заробітну плату в зв`язку з неможливістю працевлаштування на попереднє місце роботи.

Листом від 05.12.2017 року №738 відповідачем вказано на необхідність надання позивачем довідки про відмову у працевлаштуванні на попереднє місце роботи. (а.с.15)

12.12.2017 року позивач звернулась з заявою до відповідача, у якій вказала, що нею було припинено підприємницьку діяльність, в зв`язку з призначенням на посаду секретаря сільської ради, а поновити таку діяльність на теперішній час можливості немає. Враховуючи зазначене, позивач вказала на необхідність виплати відповідачем їй середньої заробітної плати або надання рівноцінно посади. (а.с.18)

Листом від 15.01.2018 року №10 відповідач повідомив позивача про відсутність вільних вакансій. (а.с.17)

15.01.2018 року позивач звернулась з повторною заявою до відповідача, до якої була надана довідка з попереднього місця роботи. (а.с.20) У зазначеній довідці від 11.01.2018 року, зазначено, що «ПП Бабачек в послугах позивача не потребує». (а.с.25)

Листом від 18.01.2018 року №26/04.04 відповідач відмовив позивачу в збереженні та виплаті середньої заробітної плати, оскільки надання послуг під час здійснення підприємницької діяльності не є трудовими відносинами. (а.с.26)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано підтверджень перебування у трудових відносинах до обрання на посаду секретаря сільської ради, а тому підстави для застосування до неї положень ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» У разі брання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства.

Згідно п.п.1, 2 ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

З системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що виплата середньої заробітної плати колишньому депутату місцевої ради у разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування можлива лише за умови, якщо до обрання на виборну посаду у відповідну раду депутат перебував у трудових відносинах з будь-яким підприємством, установою або організацією.

Згідно ст.21 КЗпПУ трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівнику заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором.

Згідно ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На підтвердження перебування до обрання на виборну посаду у трудових відносинах з ПП ОСОБА_2 позивачем до суду було надано договір від 05.01.2015 року, дію якого було припинено 04.11.2015 року, в зв`язку з призначенням позивача на посаду секретаря Новополтавської сільської ради. (а.с.10)

Суд першої інстанції вірно зазначив, що наданий позивачем договір з ПП Бабочек ОСОБА_3 . від 05.01.2015 року є цивільно-правовою угодою, а не трудовим договором. За цим договором позивач надавала ПП ОСОБА_2 послуги як фізична особа-підприємець, діючи на підставі свідоцтва про реєстрацію фізичної особи-підприємця НОМЕР_1 (а.с.10).

Як вбачається з довідки Пенсійного фонду за формою ОК-5, ПП ОСОБА_2 відсутній як роботодавець та платник єдиного соціального внеску за позивача (а.с.12). Натомість наявні записи про те, що у період з 2014 року до листопада 2015 року (до обрання секретарем сільської ради) позивач самостійно сплачувала єдиний соціальний внесок, тобто діяла як фізична особа-підприємець.

Також в трудовій книжці позивача відсутні будь-які записи про наявність трудових відносин з ПП ОСОБА_2 ..

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до обрання позивача на посаду секретаря Новополтавської сільської ради, вона не перебувала у трудових відносинах з ПП ОСОБА_2 , а наданими позивачем, до матеріалів справи документами, підтверджується наявність цивільно-правових відносин, між позивачем та ПП Бабачек М.М., які регулюються нормами Цивільного законодавства, а тому підстав для застосування ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати його прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.