Справа № 440/1253/19
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1253/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Гнітько О.О.,

представника позивача Коваля С.М.,

представника відповідача Шамало Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2019 року ОСОБА_1 /надалі позивач; Стрижак, М ОСОБА_3 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області /надалі відповідач; Автозаводський ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області/, з урахуванням уточненої позовної заяви від 15.04.2019 /а.с. 21-25/ про визнання протиправною та скасування постанови Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про накладення штрафу від 11.02.2019 ВП №4506320.

Первинна позовна заява здана на пошту позивачем 03 квітня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 11.02.2019 ВП №4506320 про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 66872,38 грн., прийнята з порушенням вимог статті 58 Конституції України, статей 2, 18, 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/1253/19, клопотання позивача про залучення третьої особи задоволено, залучено до участі у справі №440/1253/19 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14:30 год. 26 квітня 2019 року.

26 квітня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву /а.с. 35-38/, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у Автозаводському ВДВС м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження №4506320 з виконання виконавчого листа №2-2364, виданого 06.08.2007 Автозаводським районним судом м. Кременчука, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частки його заробітку (доходу) починаючи з 15.06.2007. Зазначає, що позивач не сплачував аліменти на утримання дитини, починаючи з 15.06.2007. Станом на 01.02.2019 заборгованість зі сплати аліментів складала 133744 грн. 76 коп., у зв`язку з чим державним виконавцем 11.02.2019 винесено постанову про накладення штрафу на підставі частини 14 статті 71 Закону України Про виконавче провадження. Вважає, що вказана норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин та при винесенні оскаржуваної постанови державним виконавцем не порушено приписи ст. 58 Конституції України.

Протокольною ухвалою суду від 26 квітня 2019 року на підставі пунктів 1, 2 частини 2 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання третьої особи, щодо якої не було відомостей про вручення їй повідомлення про дату, час та місце судового засідання, та у зв`язку з першою неявкою у судове засідання позивача, який повідомив про причини неявки, які визнані судом поважними, розгляд справи відкладено до 10:00 17 травня 2019 року.

Представник позивача у судовому засіданні 17 травня 2019 року позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 17 травня 2019 року проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання 17 травня 2019 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином /а.с.229/, про причини неявки в судове засідання не повідомила.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького міського управління юстиції Андрощук І.М. про відкриття виконавчого провадження ВП №4506320 від 17.08.2007 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2364, виданого Автозаводським районним судом 06.08.2007, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі ? доходу до повноліття дитини, починаючи з 15.06.2007 /а.с. 41-43/.

У ході проведення примусового виконання судового рішення у межах виконавчого провадження ВП №4506320 головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Докійчук Т.В. складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів (ВП №4506320), згідно якого за період з червня 2007 року по січень 2019 року (станом на 01.02.2019) заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 133744 грн. 76 коп. /а.с. 182-183/.

11.02.2019 головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Докійчук Т.В. винесено постанову про накладення штрафу ВП №4506320, якою за наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, накладено на боржника ОСОБА_1 штраф на користь ОСОБА_2 у розмірі 66872 грн. 38 коп. /а.с. 11,185/.

Представником відповідача у відзиві за позовну заяву зазначено, що вказана постанова надіслана на адресу позивача простою кореспонденцією /а.с. 36/, доказів на підтвердження дати вручення позивачу оскаржуваної постанови відповідачем до суду не надано.

Водночас, позивач у позовній заяві пояснив, що постанову про накладення штрафу від 11.02.2019 ВП №4506320 він від відповідача не отримував, натомість копію оскаржуваної постанови отримав через свого представника 27.03.2019.

Не погодившись з постановою про накладення штрафу від 11.02.2019 ВП №4506320, позивач звернувся до суду з даним позовом 03.04.2019.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові про накладення штрафу від 11.02.2019 ВП №4506320, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" /надалі - Закон №1404-VIII/ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з приписами п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 7 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII Про виконавче провадження виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 71 Закону №1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" №2475-VIII від 03.07.2018 статтю 71 Закону №1404-VIII доповнено частиною чотирнадцятою такого змісту:

"14. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу".

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" №2475-VIII від 03.07.2018 набрав чинності 28.08.2018.

Судом встановлено, що позивач 11.02.2019 був притягнутий до відповідальності у вигляді накладення штрафу в розмірі 66872 грн. 38 коп. у зв`язку з наявністю заборгованості в сумі 133744 грн. 76 коп. зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, на підставі абзацу 3 частини чотирнадцятої статті 71 Закону №1404-VIII в редакції на момент виявлення такого порушення виконавчою службою.

Однак, зазначений вид відповідальності у вигляді накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, з`явився в Законі України «Про виконавче провадження» лише 28.08.2018, відтак, був відсутній на момент скоєння правопорушення, зокрема, починаючи з червня 2007 року по 27 серпня 2018 року.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У свою чергу в пункті 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначено, що частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, особа має нести відповідальність за діяння на підставі закону, що був чинним на час його вчинення, крім випадків, коли новий закон пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинення такого діяння.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, надає підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

Неприпустимість зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є одним з аспектів загальновизнаного принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, який відповідно до частини першої статті 8 Конституції України визнається і діє в Україні.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Таким чином, враховуючи приписи статті 58 Конституції України та те, що лише з 28.08.2018 стаття 71 Закону №1404-VIII доповнена частиною чотирнадцятою, абзацом третім якої встановлено відповідальність у вигляді накладання штрафу у відповідному розмірі, яка на час вчинення правопорушення, зокрема у період з червня 2007 року (дата початку виникнення заборгованості зі сплати аліментів) до 28 серпня 2018 року (дата набрання чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" №2475-VIII від 03.07.2018) не існувала, а також зважаючи на те, що на дату винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу 11 лютого 2019 року ще не наступили обставини, передбачені приписами ч. 14 ст. 71 Закону №1404-VIII у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" №2475-VIII від 03.07.2018, з якими Закон пов`язує необхідність накладення на боржника штрафу, а саме, наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів, зокрема, за один рік, який у даному випадку почав свій перебіг з 28 серпня 2018 року - з моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" №2475-VIII від 03.07.2018, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для застосування до позивача штрафних санкцій оскаржуваною постановою ВП №4506320 від 11 лютого 2019 року на підставі ч. 14 ст. 71 Закону №1404-VIII.

За встановлених судом обставин та наведених вище норм права, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу ВП №4506320 від 11 лютого 2019 року винесена відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження", та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією №165310009 від 03.04.2019 /а.с. 6/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального державного бюджету України /а.с. 16/.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням адміністративного позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області витрати зі сплати судового збору на користь ОСОБА_1 в сумі 768 грн. 40 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 205, 241-245, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (ідентифікаційний код 34987562, вул. Академіка Маслова, 15/4, м. Кременчук, Полтавська область, 39600), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ), про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Докійчук Т.В. ВП №4506320 від 11 лютого 2019 року про накладення штрафу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (ідентифікаційний код 34987562, вул. Академіка Маслова, 15/4, м. Кременчук, Полтавська область, 39600) витрати зі сплати судового збору на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) в сумі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.С. Сич