Справа № 400/421/19
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 р. № 400/421/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЛІПСІС" в особі директора Південної філії ТОВ "ЕЛЛІПСІС" Солоусова Олександра Юрійовича, вул.Максима Шимка,56, оф.321, м . Вінниця, Вінницька область, 21034 ( вул. 8Березня, 12 кв.76, м. Миколаїв, 54029 )

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.01.2019 № 4,

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛЛІПСІС" в особі директора Південної філії ТОВ "ЕЛЛІПСІС" Солоусова Олександра Юрійовича (надалі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 30.01.2019р № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки перевіряючими під час проведення перевірки не прийнято до уваги Наказ № 19 від 16.10.2018 року про проведення інвентаризації на складському приміщені за адресою вул. Канатна, 1/10, м. Миколаєва для зберігання алкогольних напоїв площею 134,2 кв.м, а саме тому алкогольні напої були розташовані на більшій площі ніж зазначено в довідці про місце зберігання.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позов є безпідставним, необгрунтованним та не підлягає задоволенню, оскільки під час проведення перевірки позивача, встановлено факт, що позивач здійснює зберігання алкогольних напоїв на площі 265,9 кв. м., що не відповідає площі зазначеній у довідці про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру місць зберігання № 4 від 30.08.2018 року.

Відповідно до статті 263 КАС України, суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛЛІПСІС " є юридичною особою.

Посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку позивача за місцем здійснення діяльності: м. Миколаїв , вул. Канатна , 1 / 10, на підставі наказу від 16.10.2018 року.

За результатами вказаної фактичної перевірки складено акт від 26.10.2018 за № 214/14-29-40-01/42103807.

Перевіркою встановлено зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку та зберігання алкогольних напоїв, маркованих марками акцизного податку із зазначенням суми акцизного податку, яка не відповідає сумі визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари, чим порушено п. 20 Постанови Кабінету міністрів від 27.12.2010 року № 1251 «Про затвердження положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» зі змінами та доповненнями, п.226.9 ст. 226 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, зі змінами і доповненями, ст.11 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», зі змінами та доповненнями (далі Закон 481).

Також перевіркою встановлено зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання чим порушено ст. 15 Закону 481.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.01.2019року №4, згідно з яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 468 467, 00 грн. та податкове повідомлення -рішення від 06.12.2018 року № 000264 згідно з яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 17000,00 грн.

Прийняті податкові повідомлення-рішення позивачем були оскаржені в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги позивача, рішенням відповідача від 25.01.2019 року № 3933/6/99-99-11-06-05-25, частково задоволено скаргу позивача, в частині скасування податкового повідомлення-рішення в сумі 17000, 00 грн.

Вважаючи неправомірними висновки відповідача, викладені в Акті перевірки, та не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням від 30.01.2019року №4, згідно з яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 468 467, 00 грн., позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому також вказав на не законність проведеної перевірки.

Щодо порядку проведення фактичної перевірки, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, фактична перевірка позивача була проведена на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України згідно наказу Головного управління ДФС у Миколаївській області від 16.10.2018 року №2283.

Відповідно до підпункт 20.1.4. п. 20.1. статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Главою 8 ПК України визначені види перевірок контролюючих органів та порядок їх проведення.

Відповідно до пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1. статті 80 ПК України).

Пунктом 80.2 ст. 80 ПК України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (п.п.80.2.5 ПК України).

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок урегулюванні ст. 81 ПК України.

Згідно 81.1. ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Як вбачається із матеріалів справи направлення на перевірку від 16.10.2018 року № 3142/14-29-03-01-28, № 3143/14-29-03-01-28 пред`явлені директору Південної філії Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЛІПСІС" Солоусову О . Ю., про що свідчить його підпис від 19.10.2018 року на вказаних вище направленнях.

Тобто, посадовими особами ГУ ДФС у Миколаївській області при проведені фактичної перевірки позивача за місцем здійснення діяльності: м. Миколаїв, вул. Канатна, 1/10, на підставі наказу від 16.10.2018 року, були дотримані приписи Податкового кодексу України.

Суд зауважує, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковим органом. Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні перевірки. Дана правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі № 826/1205/16 та від 13.03.2018 року у справі № 804/113/16.

Що стосується суті виявлених відповідачем в акті фактичної перевірки порушень, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон 481.

Згідно з визначенням, наведеним в статті 1 Закону № 481:

- місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання;

- Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Згідно з приписами статті 15 Закону №481 зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

До заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання регламентовано Наказом ДПА України № 251 від 28.05.02 (далі - Порядок).

Згідно з п. 1.1 вказаного Порядку Єдиний державний реєстр місць зберігання (далі - Єдиний реєстр) - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників. До Єдиного реєстру вносяться:відомості про заявника - ідентифікаційний код (номер), найменування (прізвище, ім`я, по батькові), місцезнаходження або місце проживання (поштовий індекс, область, район, місто, вулиця , номер будинку), серія та номер ліцензії, виданої заявнику на відповідний виддіяльності; відомості про місце зберігання - місцезнаходження (поштовий індекс, область, район, місто, вулиця, номер будинку), площа місця зберігання (місткість місця зберігання спирту), вид продукції, що зберігається; дата включення місця зберігання до Єдиного реєстру; серія, номер та дата видачі довідки про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру; підстави та дата виключення місця зберігання з Єдиного реєстру.

Як вбачається з матеріалів справи, у ході проведення фактичної перевірки позивачем надано копію договору оренди № 10 від 01.08.2018 року, відповідно до якого позивачу надається складське приміщення площею 134,2 кв.м., за адресою: м. Миколаїв, вул. Кагатна, 1/10 .

Згідно довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру місць зберігання № 4 від 30.08.2018 року місце зберігання алкогольних напоїв внесено площею 134,2 кв. м. однак перевіркою встановлено, що фактично позивачем здійснюється зберігання алкогольної продукції на площі 265,9 кв.м., що не відповідає довідці про місце зберігання.

Водночас, представник позивача стверджує, що перевіряючими не взято до уваги Наказ № 19 від 16.10.2018 року про проведення інвентаризації на складі, яким пояснюється розташування алкогольних напоїв на більшій площі, ніж вказано у довідці про місце зберігання.

Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879 затверджено Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань (далі за текстом - Положення). Це Положення застосовується юридичними особами, створеними відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також представництвами іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства).

Інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються, зокрема, установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку (пункт 5 Розділу 1 Положення).

Пунктом 6 Розділу 2 Положення передбачено, що Голова інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) візує всі прибуткові та видаткові документи, що додаються до реєстрів (звітів), із зазначенням «До інвентаризації на (дата)». Для бухгалтерської служби ці документи є підставою для визначення залишків активів на початок інвентаризації за даними обліку.

Як вбачається з матеріалів справи та стверджується позивачем під час розгляду справи, Наказом від 16.10.2018 №19 про проведення інвентаризації на складі було прийнято рішення про проведення інвентаризації з метою виявлення фактичної наявності товарно- матеріальних ціностей, недостачі та надлишків, усунення перерозподілу, визначення умов зберігання товарів, забезпечення повноти та достовірності відображених даних. Інвертарізацію проведено силами інвентаризаційної комісії в термін 17-18 жовтня 2018 року.

Так результати інвентаризації оформляють за чітко встановленим порядком. Результати інвентаризації відображають в бухгалтерському обліку та фін звітності.

Суд зазначає, що ні в судовому засіданні, а ні в матеріалах справи стороною доказування такі документи надані не були.

Враховуючи наведені положення законодавства, суд вважає не обґрунтованим та безпідставним пояснення позивача щодо того, чому під час проведення перевірки алкогольні напої були розташовані на більшій території у складському приміщені за адресою вул. Канатна, 1/10, м . Миколаєва , а наказ від 16.10.2018 №19 про проведення інвентаризації на складі, не береться судом до уваги, оскільки в подальшому суду не було надано ніяких результатів, щодо проведення інвентаризації.

Крім того позивач, на час проведення інвентаризації ніяким чином документально не оформив з власником приміщень, використання більшої площі ніж він орендує.

Частиною першою статті 17 Закону № 481/95-BP визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 12 частини другої статті 17 Закону № 481/95-BP установлено, що у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції в розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

За таких обставин та з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування податково повідомлення - рішення від 30.01.2019 № 4 та задоволення позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛЛІПСІС".

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 77, 241-243, 246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЛІПСІС" в особі директора Південної філії ТОВ "ЕЛЛІПСІС" Солоусова Олександра Юрійовича (вул. Максима Шимка,56, оф.321, м . Вінниця, Вінницька область, 21034, (( вул. 8Березня,12 кв.76 , М. Миколаїв, 54029) ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) - відмовити повністю.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар