Справа № 813/6372/13-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2019 року

Київ

справа №813/6372/13-а

касаційне провадження №К/9901/5845/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Залізничної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Інспекція) на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2013 (суддя Сподарик Н.І.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015 (головуючий суддя - Багрій В.М., судді - Рибачук А.І., Старунський Д.М.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-продукти» (далі - Товариство) до у Франківському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, правонаступником якої є Залізнична об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області, про визнання неправомірними дій,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Товариство звернулось до суду із позовом до Інспекції, у якому просило: визнати протиправними дії Інспекції щодо нарахування Товариству пені у розмірі 16910,75 грн. на суму заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість; визнати протиправними дії Інспекції щодо внесення запису в адміністративно-інформаційну систему про нарахування Товариству пені у розмірі 16910,75 грн. на суму заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

На обґрунтування позовних вимог Товариство послалось на те, що податкові зобов`язання, визначені йому згідно податкового повідомлення-рішення № від 25.02.2011 та податкової вимоги № 878 від 16.03.2011, були сплачені Товариством у повному обсязі 30.03.2011. При цьому, розмір пені, зазначений у податковій вимозі, становив 0,00 грн. Разом з цим, у лютому 2013 року головного бухгалтера Товариства було повідомлено про наявність у Товариства податкового боргу, а саме - пені з податку на додану вартість у розмірі 16910,75 грн., нарахованої в адміністративно-інформаційній системі «Облік податків та платежів» у зв`язку з несвоєчасною сплатою Товариством податкових зобов`язань, тоді як у період з початку 2008 року до 10.01.2011 року до Товариства не надходило податкових повідомлень-рішень чи податкових вимог стосовно існуючого податкового боргу та, як наслідок, за цей період у нього не існувало узгоджених податкових зобов`язань, окрім тих, що вже буди фактично сплачені Товариством, з огляду на що податкове зобов`язання щодо боргу Товариства за цей період не може вважатись узгодженим та, відповідно, на нього не може нараховуватись пеня.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 21.10.2013, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015, позов задовольнив повністю: визнав протиправними дії Інспекції щодо нарахування Товариству пені у розмірі 16910,75 грн. на суму заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість; визнав протиправними дії Інспекції щодо внесення запису в адміністративно-інформаційну систему про нарахування Товариству пені у розмірі 16910,75 грн. на суму заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій обґрунтовані тим, що: податкові зобов`язання, визначені Товариству згідно податкового повідомлення-рішення № від 25.02.2011, отриманого ним 04.03.2011, були сплачені 28.03.2011 та 30.03.2011, тобто у межах строку, передбаченого для сплати; Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» не передбачав можливості нарахування платнику податків пені на неузгоджені податкові зобов`язання; згідно розрахунку пені, складеного Інспекцією, пеня була нарахована Товариства у період, що передує набранню чинності Податковим кодексом України та Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України від 17.12.2010 № 953.

Інспекція оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 14.07.2015 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на те, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суди не надали належної оцінки тому, що: податкове повідомлення-рішення № від 25.02.2011 було отримане Товариством 04.03.2011, з огляду на що повинне було сплатити визначену у цьому податковому повідомленні-рішенні суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем такого отримання, тобто граничним строком сплати було 14.03.2011; в силу положень підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження, тобто за період з 28.02.2009 по 14.03.2011 включно.

Товариство не скористалось своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 13.05.2019 прийняв касаційну скаргу до провадження та призначив справу до касаційного розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін на 14.05.2019.

У відповідності до положень частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) у справі здійснено заміну Інспекції її правонаступником - Залізничною ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У справі, що розглядається, суди встановили, що 25.02.2011 Інспекція прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшила Товариству суму грошового зобов`язання із податку на додану вартість у розмірі 93900,00 грн., у тому числі: 75120,00 грн. - за основним платежем, 18780,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Податкове повідомлення-рішення було отримане Товариством 04.03.2011.

16.03.2011 Інспекція сформувала та надіслала позивачу податкову вимогу №878, якою повідомила, що станом на 16.03.2011 сума податкового боргу Товариства за узгодженими податковими зобов`язаннями із податку на додану вартість становить 93663,91,00 грн., у тому числі: основний платіж - 74883,91,00 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 18780,00 грн., пеня - 0,00 грн.

Визначені у податковому повідомленні-рішенні № від 25.02.2011 грошові зобов`язання були сплачені Товариством 28.03.2011 згідно платіжного доручення № 1848 на суму 68000,00 грн. та 30.03.2011 згідно квитанцій № 10688.575.1 на суму 12950,00 грн. та № 10688.574.1 на суму 12950,00 грн.

Також, судами було встановлено, що станом на 14.03.2011 Товариству в автоматичному режимі було нараховано пеню в сумі 16910,75 грн. відповідно до положень підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України за період з 28.02.2009 по 14.03.2011.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.39, 14.1.162 пункту14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Абзацом 1 пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Нарахування пені здійснюється у порядку, встановленому статтею 129 Податкового кодексу України.

Відповідно до положень підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. При нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами нарахування пені розпочинається від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, у разі несплати грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, у визначених законодавством строк, який у даному випадку складає 10 календарних днів з дня отримання податкового повідомлення-рішення, пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов`язання за весь період заниження.

При цьому, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду вказує, що зазначені вище правові норми могли бути застосовані Інспекцією лише з 01.01.2011 - дати набрання чинності Податковим кодексом України.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку пені, обчисленої Інспекцією на виявлені суми занижених податкових зобов`язань згідно податкового повідомлення-рішення № від 25.02.2011, пеня була нарахована Товариству за період з 28.02.2009 по 14.03.2011.

Оскільки нарахування пені є виключними повноваженнями контролюючого органу, а також зважаючи на те, що правильність здійснення Інспекцією розрахунку пені, зокрема, за період з 01.01.2011 по 14.03.2011, не була перевірена судами першої та апеляційної інстанцій, касаційна скарга Інспекції підлягає частковому задоволенню, а ухвалені у даній справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Інспекції підлягає частковому задоволенню, а постанова Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2013 та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015 підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ч.1 ст. 52, п. 2 ч. 1 ст. 349, п. 1 ч. 2 ст. 353, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Залізничної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна

В.В. Хохуляк