Справа № 813/645/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року

Львів

№ 857/3860/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Носа С.П.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника позивача Шиби А.І.,

за участю представника відповідача Робейко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року, прийняте суддею Крутько О.В.. у місті Львові, повний текст складений 04.03.2019 року у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМБУД» про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків, -

встановив:

Головне управління ДФС у Львівській області (далі – ГУ ДФС у Львівській області, податковий орган, позивач) звернулося з адміністративним позовом про застосування арешту коштів на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМБУД» (), (далі ТОВ «ЛЕМБУД», відповідач) що знаходиться на рахунках цього платника податків у банківських установах.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДФС у Львівській області у разі його не допуску платником податків до проведення перевірки, може звернутися до суду з вимогою виключно про арешт майна такого платника або з поданням щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Проте, податковий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника, коли подібне допускається при наявності податкового боргу та відсутності майна для його погашення.

Подібна позиція неодноразово висвітлена в постановах Верховного Суду від 06.02.2018, 08.08.18, 06.11.18, 20.11.18, 27.11.18.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з’ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що виходячи з матеріалів справи, документи ТОВ «ЛЕМБУД» не надані та провести перевірку неможливо.

З аналізу правових норм та інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 29.04.13р. №642/12/13-13, реалізація права податкового органу на застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника може здійснюватися виключно шляхом звернення до адміністративного суду з таким позовом у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, коли податковим органом визнано за необхідне застосувати адміністративний арешт як майна, так і коштів на рахунках платника.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕМБУД» знаходиться на обліку платників податків у Личаківській ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області ().

31.01.2018 року Головним управління ДФС у Львівській області прийнято наказ №637 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЛЕМБУД» () по взаємовідносинах із ТОВ «Евертон Прайм» (41424879) за період 01.09.2017 по 30.09.2017 року.

На підставі пп.16.1.5, 16.1.7 п.16.1 ст.16, пп.20.1.2 п.20.1 ст.20, пп.73.3, ст.73, пп.78.1.1, ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України та наказу ГУ ДФС у Львівській області від 31.01.2018 року №637 виписано направлення на проведення документальної позапланової виїзної перевірки відповідача №806 від 02.02.2018 року.

З метою проведення перевірки директору ТОВ «ЛЕМБУД» ОСОБА_3 надано вимоги про надання документів від 02.02.2018 року, 05.02.2018 року, 06.02.2018 року, 07.02.2018 року.

Головним державним ревізором – інспектором відділу моніторингу ризикових операцій управління аудиту ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_4 складено акти про ненадання посадовими особами ТОВ «ЛЕМБУД» документів до перевірки за №55/13-01-14-08 від 05.02.2018 року, №60/1/13-01-14-08 від 06.02.2018 року, №62/13-01-14-08 від 07.02.2018 року, №66/13-01-1408 від 08.02.2018 року.

08.02.2018 року посадовими особами ГУ ДФС у Львівській області здійснено вихід за податковою адресою ТОВ «ЛЕМБУД» з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки підприємства.

Директором ТОВ «ЛЕМБУД» відмовлено у допуску до перевірки посадових осіб ГУ ДФС у Львівській області, про що складено акт від 08.02.2018 року №67/13-01-14-08.

13.02.2018 року начальником ГУ ДФС у Львівській області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «ЛЕМБУД».

Податковий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків у зв’язку із не допуском до проведення документальної перевірки.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки відсутні підстави для застосування арешту коштів на рахунках відповідача, виходячи з наступного.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту органами державної податкової служби визначені статтею 94 Податкового кодексу України.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов’язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Отже, норми статті 94 Податкового кодексу України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від предмета такого арешту.

Водночас чинне законодавство розмежовує порядок накладення адміністративного арешту на майно платника податків, відмінне від коштів, та арешту коштів платника податків.

Адміністративний арешт майна платника податків відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України накладається за рішенням керівника органу державної податкової служби, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Натомість, арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Наведені норми кореспондуються з пунктом 94.4 статті 94 Податкового кодексу України, згідно з яким арешт може бути накладено органом державної податкової служби на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків, тобто компетенція щодо накладення арешту майна належить органу державної податкової служби, але така компетенція не поширюється на арешт коштів платника податку, який накладається за рішенням лише суду на підставі звернення контролюючого органу.

При цьому підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, є загальними.

Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у статті 94 Податкового кодексу України. Ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Отже, арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є імперативною і обов'язковою до виконання. Вона регулює питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у складі суддів першої палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.04.2019 у справі №820/525/15 (№К/9901/5871/18).

Апеляційним судом встановлено, що відповідачем оскаржено в судовому порядку наказ Головним управління ДФС у Львівській області №637 від 31.01.2018 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЛЕМБУД» () по взаємовідносинах із ТОВ «Евертон Прайм» (41424879) за період 01.09.2017 по 30.09.2017 року».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 у справі №813/952/18 позов задоволено. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018 рішення окружного суду скасовано та прийнято постанову, якою ТОВ «ЛЕМБУД» відмовлено в задоволенні позову. Ухвалою Верховного Суду від 10.01.2019 відкрито касаційне провадження.

Згідно судової практики, арешт майна і коштів є рівнозначні, однак різняться по процедурі. Разом з тим, суд має встановити при накладенні арешту на кошти чи майна є достатньо при наявності податкового боргу.

Податковим органом, як суду першої так і апеляційної інстанції, не надано доказів наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМБУД» податкового боргу та відсутності майна для погашення податкового боргу, а все зводиться як до підстави, що має місце не допуск до перевірки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 813/645/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

І. М. Обрізко

судді

Л. П. Іщук

С. П. Нос

Повний текст судового рішення виготовлено 15.05.2019 року