Справа № 160/837/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2019 року Справа № 160/837/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-Виробниче Об`єднання теплотехніка" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі № 160/837/19 та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.2).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
- Інформацію, наявну в базах ДФС України, надану платником податку, та відомості з Єдиного реєстру податкових накладних, щодо податкових накладних та розрахунків коригування, згідно з наданими платником електронними документами.
Так в ході арифметичного та візуального співставлення арифметичного підрахунку остаточних сум податків, необхідних для обчислення бази оподаткування, були виявлені розбіжності згідно із наявною у базах даних інформацією. Склад правопорушення полягає у не включенні платником податку до складу податкових зобов`язань податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість у розмірі 137 485 грн. 00 коп. , що в свою чергу призвело до винесення податкового-повідомлення рішення та нарахування штрафних санкцій. На підставі викладеного, вважаємо визначені підстави ГУ ДФС у Дніпропетровській області для винесення податкового повідомлення-рішення правомірними, а вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 15-16).
28 березня 2019 року від представника позивача Гусарова В.О. надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію викладену в позовній заяві та зазначено, що податкові накладні, які на думку відповідача є зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, не були зареєстровані, оскільки їх реєстрація була зупинена, що підтверджується відповідними квитанціями до податкових накладних № 10 від 24.10.2017 року, № 11 від 26.10.2017 року, № 13 від 30.10.2017 року, № 14 від 18.10.2017 року, № 15 від 18.10.2017 року. Спроби подальшої реєстрації податкових накладних позивачем не здійснювались, оскільки були складені помилково, по ним відсутня перша подія, а отже взагалі не виникли податкові зобов`язання з податку на додану вартість. Також позивач зазначає, що якби відповідачем було призначено документальну виїзну перевірку передбачену Податковим кодексом України, відповідач міг би впевнитись у відсутності будь-яких ознак господарських операцій, та відсутності першої події за даними податковими накладними позивача. У зв`язку із викладеним позивач не погоджується з відзивом відповідача, та просить суд задовольнити позовні вимоги у справі № 160/837/19 у повному обсязі (а.с. 33-40).
28 березня 2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 45).
Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження до суду не надійшло.
Згідно ч.3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням вимог ч.9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
При перевірці використано:
- Інформацію, наявну в базах даних ДФС України, надану платником податку, та відомості з Єдиного реєстру податкових накладних, щодо податкових накладних та розрахунків коригування, згідно з наданими платником електронними документами.
Згідно висновків вказаного акту, перевіркою встановлено порушення:
-п. 185.1 ст.185, п.187.1 ст. 187, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, ТОВ "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ''ТЕПЛОТЕХНІКА" знижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд 9 - рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету (р.18) за жовтень 2017 року у сумі 137 485 грн. 00 коп.
Не погодившись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про його скасування.
Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами суд виходить із наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.
Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Відповідно до ст. 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Предмет документальної перевірки визначається згідно п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, відповідно до якого документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
За приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.
За змістом норм ПКУ предметом камеральної перевірки є лише ті показники документів, що належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.
Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).
Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється.
У справі, яка розглядається, висновок податкового органу про неправильне заповнення показників податкової декларації з ПДВ - заниження суми податкових зобов`язань податкової декларації з ПДВ та заниження суми ПДВ, що сплачується до бюджету, який мотивований розбіжністю даних податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, практично зводиться до заперечення достовірності задекларованих платником податків показників, що не відповідає змісту проведеного податковим органом контрольного заходу.
За приписами пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.
Отже, об`єктивний стан розрахунків з бюджетом платника, який не подав податкову декларацію або занизив її показники, з`ясовується контролюючим органом у ході податкової перевірки.
В силу вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
А тому, з`ясування податковим органом під час камеральної перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з його проведення не можна визнати діями суб`єкта владних повноважень, що відповідають наведеним ознакам. Таким чином, інформація, що зібрана відповідачем відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю не відноситься до предмета перевірки та не може слугувати підставою для податкового повідомлення-рішення.
Як зазначалось судом вище, камеральна перевірка стосується лише звітності, тож при виявленні невідповідностей у задекларованих даних платника податків для визначення чи було це арифметичною помилкою, чи навмисним заниження податкового зобов`язання, без документальної перевірки об`єктивно встановити неможливо. Так, у разі виявлення, а в подальшому і не усунення розбіжностей даних податкової звітності щодо конкретних контрагентів в процесі камеральної перевірки проводиться документальна перевірка - п.75.1.2 ПКУ.
Крім того, актом камеральної перевірки було встановлено зниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету за жовтень 2017 року у загальній сумі 137 485 грн. 00 коп.
Відповідно до ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
У відповідності до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Судом встановлено, що позивачем були здійсненні спроби реєстрації податкових накладних, проте їх реєстрація була зупинена, у зв`язку із тим, що податкові накладні були складені помилково, оскільки по ним відсутня перша подія, як зазначено позивачем, а отже взагалі не виникли податкові зобов`язання з податку на додану вартість. Таким чином, податкові накладні № 10 від 24.10.2017 року № 11 від 26.10.2017 року, № 13 від 30.10.2017 року, № 14 від 18.10.2017 року, № 15 від 18.10.2017 року на загальну суму з ПДВ 824 908 грн. 32 коп., в тому числі сума ПДВ -137 485 грн. 00 коп., не були зареєстровані, що підтверджується відповідними квитанціями.
Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування та відображення позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25 квітня 2019 року.

Суддя Н.В. Боженко