Справа № 580/94/19
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року справа № 580/94/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Гордієнка Ю.П.,

позивача - ФОП ОСОБА_1 ,

представника позивача ФОП ОСОБА_1 - адвоката Потапенка С.В. (за ордером),

представника відповідача Управління Держпраці у Черкаській області - Дубиновської Ю.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ФОП ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Черкаській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 02.01.2019 № ЧК-1154/1555/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-002 про накладення штрафу.

Обґрунтовуючи вимоги позивачем зазначено, що на її думку оскаржувана постанова суперечить вимог чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню, оскільки в ході проведеного інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 не було встановлено належними, допустимими та достатніми доказами порушення останньою вимог трудового законодавства, зокрема, допуску працівника до виконання робіт без укладення трудового договору.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача до зали судового засідання прибув та заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позову заяву, додатково наголосив, що в ході інспекційного відвідування позивача було встановлено порушення останньою вимог ч.1 ст.21 та ч.3 ст.24 КЗпП, а саме: допущено ОСОБА_2 до роботи з 08.12.2018 без видання відповідного наказу (розпорядження) та повідомлення територіального органу ДФС про прийняття працівника на роботу. Вищевказаний факт підтверджено відеофіксацією інспекційного відвідування, поясненнями наданими ОСОБА_2 , а також документами, які надійшли від ФОП ОСОБА_1 11.12.2018, в порядку виконання вимоги Управління державної служби України з питань праці у Черкаській області від 10.12.2018 № ЧК-1154/1555/ПД про надання документів щодо використання найманої праці.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Матеріалами справи встановлено, що начальником Управління Держпраці у Черкаській області прийнято наказ від 10.12.2018 № 1181-Н «Про проведення інспекційного відвідування», у відповідності до якого, головним державним інспекторам відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятості та інших нормативно-правових актів ОСОБА_3 . та ОСОБА_4 . було доручено у період з 10.12.2018 по 11.12.2018 здійснити позаплановий заході з питань оформлення трудових відносин у ФОП ОСОБА_1

10.12.2018 сформовано направлення за № 2929 вищевказаним інспекторам на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 , за фактичною адресою: АДРЕСА_1 .

Вихід на перевірку ФОП ОСОБА_1 відбувся 10.12.2018.

У зв`язку з ненаданням 10.12.2018 позивачем документів щодо використання найманої праці ОСОБА_2 , інспекторами праці складено акт № ЧК-1154/1555/НД «Про неможливість проведення інспекційного відвідування», а також сформовано вимогу «Про надання документів» № ЧК-1154/1555/ПД, якою позивача було зобов`язано у строк до 09:00 11.12.2018 надати документи необхідні для здійснення інспекційного відвідування.

11.12.2018, в порядку виконання вимоги Управління Держпраці у Черкаській області від 10.12.2018 № ЧК-1154/1555/ПД, ФОП ОСОБА_1 були надані документи щодо використання найманої праці.

В подальшому, 11.12.2018 було складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ЧК-1154/1555/АВ. Вказаним актом встановлено порушення останньою вимог ч.1 ст.21 та ч.3 ст.24 КЗпП, а саме: допущено ОСОБА_2 до роботи з 08.12.2018 без видання відповідного наказу (розпорядження) та повідомлення територіального органу ДФС про прийняття працівника на роботу.

На підставі висновків акту перевірки позивача від 11.12.2018 № ЧК-1154/1555/АВ заступником начальника Управління Держпраці у Черкаській області винесено постанову № ЧК-1154/1555/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-002 про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 111690,00грн.

Вважаючи вищевказану постанову неправомірною, ФОП ОСОБА_1 звернулася з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Пунктом 7 вказаного Положення встановлено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до Положення про Головне управління Держпраці у Черкаській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці № 75 від 22.06.2017 (далі по тексту - Положення), Головне управління Держпраці у Черкаській області є територіальним органом. Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Підпунктом 5 п.4 Положення встановлено, що Управління Держпраці у Черкаській області здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням. законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно з ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України (далі по тесту - КЗпП) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 року (далі по тексту - Порядок № 295) визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Відповідно до п.2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі проведення інспекційних відвідувань або невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підпунктом 3 п.5 Порядку № 295 встановлено, що інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1,2, 4 - 7 цього пункту.

Згідно з нормами п.19 Порядку № 295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складають акт, і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Пунктом 20 Порядку № 295 визначено, що акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акту залишається в об`єкта відвідування.

Пункт 21 Порядку № 295 передбачує, що у разі, якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі по тексту - Закон № 877) заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з ч.5 ст.2 Закону № 877, зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Статтею 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17 липня 2013 року (далі по тексту - Порядок № 509) визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення".

Відповідно до п.2 Порядку № 509 однією з підстав для накладення штрафів є акт про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

В ході розгляду справи представник відповідача наголосив, що підставою прийняття оскаржуваної постанови є акт інспекційного відвідування в якому зазначено, що позивачем допущено до виконання робіт працівника без укладення трудового договору та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття на роботу, чим порушено вимоги ст.ст. 21, 24 КЗпП, що підтверджується матеріалами відео зйомки, якою супроводжувалось інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1

Проте, суд вважає помилковими зазначені доводи відповідача, виходячи з такого.

Як вбачається з акту інспекційного відвідування від 11.12.2018, перевірка ФОП ОСОБА_1 була розпочата 10.12.2018 о 14 год. 40 хв. та завершилась 11.12.2018 о 16 год. 00 хв., тобто перевірка проводилась на протязі двох днів.

Згідно п.22 Порядку № 509, матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису інспекційного відвідування позивача, який міститься на диску, що був доданий представником відповідача до відзиву на позовну заяву вбачається, що відеозапис складається з двох файлів, а саме: об`ємом 306 Мб (тривалість запису 1хв. 35сек.) та об`ємом 125 Мб (тривалість запису 39 сек.).

Суд наголошує, що доказами правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у встановленому законом порядку контролюючий орган встановлює наявність або відсутність правопорушення, вину особи у його здійсненні або інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Тобто, докази мають характеризуватись трьома ознаками: допустимістю, належністю та достатністю.

В даному випадку вищевказаний факт свідчить, що відео фіксація перевірки здійснювалась не постійно протягом всього часу проведення інспекційного відвідування, а тому вищевказані відео файли не можуть в повній мірі відображати суть встановленого порушення, оскільки є вибірковими. Тобто, в даному випадку, такий доказ не може братися судом до уваги, оскільки він не відповідає ознакам належності, допустимості та достовірності.

Суд зазначає, що за визначенням наведеним у ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ч.1 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт (послуг).

Так, матеріалами справи встановлено, що у відповідності до наказу від 08.12.2018 ОСОБА_2 була прийнята на роботу до ФОП ОСОБА_1 на посаду продавця-консультанта, а в подальшому, 09.12.2018 між позивачем та ОСОБА_5 був укладений трудовий договір № 5. Вказані документи були направлені на адресу Держпраці у Черкаській області, з метою виконання вимог припису від 10.12.2018.

В судовому засіданні ОСОБА_1 наголосила, що саме на співбесіді з найманим працівником, яка відбулась 08.12.2018 вона дала згоду на працевлаштування ОСОБА_2 з 09.12.2018, що в подальшому стало підставою для укладення вищевказаного трудового договору.

Суд зазначає, що у відповідності до ч.3 ст.24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, аналіз вищевказаної статті дає суду підстави для висновку, що остання передбачає наявність в сукупності двох умов при яких найманий працівник може бути правомірно допущений до роботи, а саме: за наявності укладення трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 повідомила орган ДФС у Черкаській області про прийняття на роботу найманого працівника лише 14.12.2018, що підтверджується копією квитанції № 2 про отримання документів в електронній формі.

В даному випадку можна дійти висновку, що ФОП ОСОБА_1 дійсно порушила одну із умов за наявності яких найманий працівник може бути допущений до роботи, а саме: несвоєчасне повідомлення органу доходів і зборів про працевлаштування найманого працівника.

В той же час, відповідно до ст.265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Підставою для накладення штрафів є виявлені під час перевірки суб`єкта господарювання порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення зафіксовані в акті перевірки.

З урахуванням комплексного дослідження матеріалів справи, а також аналізу положень чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що порушення ФОП ОСОБА_1 терміну повідомлення органу ДФС України про працевлаштування найманого працівника жодним чином не може свідчити про допуск його до роботи без укладення трудового договору, оскільки в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження та були спростовані доводи відповідача відносно вказаних обставин (в ході розгляду справи представником відповідача не було надано жодного доказу, що на час проведення перевірки найманий працівник позивача, яка була належним чином оформлена, здійснювала дії по участі у процесі проведення ФОП ОСОБА_1 свого виду діяльності).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню відповідача, суд виходить з приписів ч. 2 ст.2 КАС України, відповідно до яких встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що постанова Управління Держпраці у Черкаській області від 02.01.2019 № ЧК-1154/1555/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-002 про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 111 690 грн. прийнята не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, не пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), а отже є протиправною і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було Управління Держпраці у Черкаській області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 1921,00грн.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Черкаській області від 02.01.2019 № ЧК-1154/1555/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-002 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) штрафу в розмірі 111 690 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Черкаській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1 921,00грн.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст рішення виготовлено 17.05.2019