Справа № 559/16/19
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4279/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Хобор Р. Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 квітня 2019 року, ухвалене головуючим суддею Ралець Р. В. о 10 год 43 хв. у м. Дубно, у справі № 559/16/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС, в якому просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 05 грудня 2018 року № 6535/20500/18, якою на нього накладено адміністративне стягнення та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення, оскільки він не вчиняв правопорушення, передбачене статтею 485 Митного кодексу України.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 квітня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки при митному оформленні транспортного засобу марки «RENAULT», моделі «MEGANE», номер кузова № НОМЕР_1 ним подано документи з недостовірною інформацією про вартість автомобіля, що вказує на прямий умисел позивача на вчинення правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 23 березня 2018 року посадовою особою Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205100/2018/004147, де одержувачем є громадянин України ОСОБА_1, здійснено митне оформлення легкового автомобіля марки «RENAULT», моделі «MEGANE», номер кузова № НОМЕР_1, що був у використанні, календарний рік випуску 2012, продавцем якого відповідно до рахунку-фактури від 22 березня 2018 року є компанія «WERNER EGERLAND Automobillogistik GmbH&Co.KG ZWEIGNIEDERLASSUNG BONNSTRASSE», а вартість вищевказаного автомобіля становить 1800 євро.

21 вересня 2018 року до Волинської митниці ДФС з Державної фіскальної служби України листом від 17 вересня 2018 року № 28767/7/99-99-20-02-01-17 надійшло звернення митних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, зокрема, легкового автомобіля «RENAULT», моделі «MEGANE», номер кузова № НОМЕР_1.

Під час опрацювання документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки щодо законності ввезення транспортного засобу, встановлено, що згідно з експортною митною декларацією Литовської Республіки MRN № 18LTKС0100EK006С29 та рахунком-фактурою серії TDT № 03645 від 22 березня 2018 року автомобіль марки «RENAULT», моделі «MEGANE», номер кузова № НОМЕР_1 був проданий литовською компанією UAB «TD TRANSPORT» громадянину ОСОБА_2 за ціною 5000 Євро, що з врахуванням курсу валюти на день митного оформлення становило 161669,97 грн.

З огляду на різницю у вартості транспортного засобу, заявлену під час митного оформлення та визначену згідно з литовською експортною митною декларацією, різниця розміру митних платежів становив 32540,93 грн.

25 жовтня 2018 року головним державним інспектором Волинської митниці ДФС Підгайним О. В. складено протокол про порушення митних правил № 6535/20500/2018, в якому зазначено, що ОСОБА_1 під час митного оформлення автомобіля «RENAULT», моделі «MEGANE», номер кузова № НОМЕР_1 вчинив дії, спрямовані на неправомірне ухилення від сплати в повному розмірі митних платежів у загальному розмірі 32540,93 грн, а саме: заявив в митній декларації ІМ40ДЕ № UA205100/2018/004147 від 23 березня 2018 року неправдиві відомості для визначення митної вартості товару та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

На підставі вказаного протоколу 05 грудня 2018 року в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацьким Є. С. винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України і накладено стягнення у вигляді 300 % несплаченої суми митних платежів, що становить 97622,79 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, відповідачем не доведена.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги.

Зі змісту даної норми випливає, що склад порушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України обумовлює наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

Відповідно до статті 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно із статтею 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України (частина перша статті 51 Митного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документи, які підтверджують митну вартість, визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Як підтверджується матеріалами справи, позивачем для митного оформлення транспортного засобу було подано митну декларацію ІМ40ДЕ № UA205100/2018/004147 від 23 березня 2018 року та рахунок-фактуру від 22 березня 2018 року, тобто ним предявлено виключно ті документи, які були йому надані продавцем транспортного засобу, а саме, компанією «WERNER EGERLAND Automobillogistik GmbH&Co.KG ZWEIGNIEDERLASSUNG BONNSTRASSE».

Вказані документи не містять будь-яких розбіжностей, ознак підробки та у них наявні всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Доказів наявності у ОСОБА_1 інших документів, ніж ті, які подані до митного органу, відповідачем не надано і такі відсутні в матеріалах справи про порушення митних правил.

Що стосується повідомлення, отриманого від митних органів Литовської Республіки про проведення перевірки по незакінченому митному оформленню транспортних засобів, як підстави притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то слід зазначити, що таке повідомлення не є беззаперечним доказом вини особи у вчиненні дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач не довів, що одержані від митних органів Литовської Республіки документи мають переважне доказове значення порівняно з документами, поданими позивачем для митного оформлення згаданого вище транспортного засобу. При цьому, вказані документи не виключають можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах, компанії «WERNER EGERLAND Automobillogistik GmbH&Co.KG ZWEIGNIEDERLASSUNG BONNSTRASSE».

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідач як субєкт владних повноважень не довів наявність умислу в діях позивача, спрямованого на вчинення порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, а також переслідування мети, спрямованої на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях позивача складу порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, а також про невідповідність висновків, що містяться в оскаржуваній постанові про порушення митних правил фактичним обставинам справи, що є підставою для її скасування.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 квітня 2019 року у справі № 559/16/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Р. Б. Хобор