Справа № 640/1715/19
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 травня 2019 року № 640/1715/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування до пільгового стажу періоди з 02.09.1980 по 31.07.1981, з 10.09.1981 по 15.10.1981, з 19.10.1981 по 18.10.1983, з 28.11.1983 по 30.06.1989 в пільговому обчисленні ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) періоди стажу з 02.09.1980 по 31.07.1981, з 10.09.1981 по 15.10.1981, з 19.10.1981 по 18.10.1983, з 28.11.1983 по 30.06.1989 в пільговому обчисленні та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з урахуванням положень статті 8 Закону України "Про престижність шахтарської праці" з належними доплатами, надбавками та допомогами відповідно до чинного законодавства з 13.11.2017.

Ухвалою суду від 01 лютого 2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має необхідний трудовий та пільговий стаж, має право на пенсію на пільгових умовах, є працівником, який був зайнятий повний робочий день на підземних роботах, а тому має право на перерахунок та виплату пенсії, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Відповідач скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 КАС України, та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві, з яких вбачається, що у позивача відсутнє право на перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", оскільки на думку пенсійного органу, позивач не має 15 років стажу на підземних роботах.

Відповідач вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є правомірними, управління діяло в межах своєї компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером, який отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, передбаченою статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.

ОСОБА_1 13.11.2017 року звернувся до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про зарахування йому періодів стажу в пільговому обчисленні та перерахунок розміру пенсії із застосуванням статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" та статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 08.12.2017 року №2448/03/11-1959 Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що згідно наданих документів ОСОБА_1 не має права на призначення пільгової пенсії за віком відповідно до п. "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Позивач 05.03.2017 року звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про зарахування йому до пільгового періоду роботи з 10.09.1981 року по 15.10.1981 року із застосуванням статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" та статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 04.04.2018 року №5614/11-100 Пенсійний фонд України повідомив, що у зв`язку з відсутністю документів про зайнятість ОСОБА_1 на підземних роботах протягом повного робочого дня у період з 10.09.1981 по 15.10.1981, відсутні підстави для зарахування зазначеного періоду та періоду проходження військової служби до пільгового стажу, який дає право на обчислення пенсії у відповідності з абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Також позивач 05.04.2018 року звернувся до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням пільгового стажу за період з 10.09.1981 по 15.10.1981 та в лавах Радянської армії. Додатково до заяви додано заяву про підтвердження стажу роботи відповідно до пункту 11 "Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за вислугу років" затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1.

Позивач 08.06.2018 року, повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зі звернення, щодо зарахування йому пільгового стажу з 10.09.1981 року по 15.10.1981 року.

В подальшому, службовою запискою 438/14.04.2018 пенсійну справу ОСОБА_1 направлено на Комісію для підтвердження стажу для призначення періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років працівникам підприємств та організацій, які ліквідовані без визначення правонаступника.

Згідно рішення від 18.06.2018 року №12 Комісії з питань підтвердження стажу для призначення періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, позивачеві відмовлено в підтвердженні права на зарахування періодів роботи ОСОБА_1 в якості електрослюсаря з 10.09.1981 по 15.10.1981 на Державному відкритому акціонерному товаристві шахта "Шахтарська", яке не ліквідоване, до стажу що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 за нормами пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відповідно до інформації з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Державне відкрите акціонерне товариство шахти "Шахтарська", не ліквідована, інформація про перейменування організації, дані про заробітну плату, документи, підтверджуючі роботу повний робочий день під землею на розгляд Комісії на дано не було.

За результатом розгляду звернення позивача від 08.06.2018 року, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 10.07.2018 року №36674/02, що оскільки відсутні уточнюючі документи, зокрема: документи підтверджуючі роботу повний робочий день під землею, інформація про перейменування організації та дані про заробітну плату та повідомлено останнього, що Рішенням Комісії з питань підтвердження стажу для призначення періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років від 18.06.2018 року №12 відмовлено в підтвердженні права на зарахування періодів роботи в якості електрослюсаря з 10.09.1981 по 15.01.1981 на Державному відкритому акціонерному товаристві шахта «Шахтарська».

Крім того, відповідач повідомив позивача, що його стаж на час надання відповіді складає 43 роки 8 місяців 25 днів, в тому числі на підземних роботах 11 років, що є недостатнім для призначення мінімального розміру пенсії шахтарям.

Позивач 26.11.2018 року, повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 02.09.1980 року по 31.07.1981 року відповідно до довідки від 13.03.2013 року №н-1-318, виданої Державним підприємством "Шахтарськантрацит".

За результатами розгляду звернення позивача від 26.11.2018 року, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 14.01.2019 року №7646/03 відмовлено останньому у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 02.09.1980 по 31.07.1981 року, з тих підстав, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП ВАТ шахта «Шахтарська» розташована на тимчасово не підконтрольній українській владі території в місті Шахтарськ Донецької області та не була перереєстрована на території підконтрольній українській владі, що унеможливлює здійснення перевірки первинних документів, які служили підставою видачі довідки від 13.03.2013 року №н-1-318, виданої Державним підприємством "Шахтарськантрацит".

Позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо незарахування йому періодів роботи: з 02.09.1980 по 31.07.1981, з 10.09.1981 по 15.10.1981, з 19.10.1981 по 18.10.1983, з 28.11.1983 по 30.06.1989 та відмову в зарахуванні цього стажу та перерахунку пенсії, протиправними, у зв`язку з чим звернувся за захистом своїх прав до суду.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-ІV від 09.07.2003 року "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі- Закон №1058).

Відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону №1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону №1058, винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

За приписами пункту першого частини другої статті 114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За змістом статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків №1 або №2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком №1 або №2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 грудня 2015 року у справі № 686/19687/14а.

Підставою для незарахування до пільгового стажу роботи періодів з 02.09.1980 по 31.07.1981, з 10.09.1981 по 15.10.1981, з 19.10.1981 по 18.10.1983, з 28.11.1983 по 30.06.1989 є неможливість здійснення перевірки достовірності довідок через те, що ДП ВАТ шахта «Шахтарська» не здійснено перереєстрацію на підконтрольну територію українській владі.

Позивач оскаржує рішення відповідача з мотивів не віднесення періодів його роботи до пільгового стажу, зокрема: періоди роботи з 02.09.1980 по 31.07.1981, з 10.09.1981 по 15.10.1981; службу у лавах Радянської армії з 19.10.1981 по 18.10.1983; період навчання в Дніпропетровському гірничому інституті з 28.11.1983 по 30.06.1989.

Сторонами не заперечується той факт, що ОСОБА_1 на час звернення до відповідача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах мав загальний стаж роботи 32 роки 8 місяців 25 днів.

Матеріалами справи, а саме трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_7 , дипломом серії НОМЕР_8 , військовим квитком серії НОМЕР_5 підтверджено, що позивач у періоди: з 02.09.1980 (нак.№204/к від 03.09.1980 ) по 31.07.1981 (нак.№231/к від 09.10.1981) працював електрослюсарем в ш/у "Київське" ВО "Шахтарськантрацит"; з 10.09.1981 по 15.10.1981 працював підземним слюсарем дільниці №1, з 15.10.1981 позивача звільнено, у зв`язку з призовом до лав Радянської армії; з 19.10.1981 по 18.10.1983 проходив військову службу; з 28.11.1983 по 30.06.1989 проходив навчання в Дніпропетровському гірничому інституті.

Записи, наявні у трудовій книжці позивача, підтверджено також уточнюючою довідкою від 13.03.2013 року №Н-1-318 виданої ДП "Шахтарськантрацит" дослідженням якої додатково встановлено, що позивач: працював повний робочий день у ш/у «Київське», ВО «Шахтарськантрацит», ш/у «Шахтарське» в період з 02.09.1980 по 31.07.1981 за посадою учень електрослюсаря (слюсаря) чергового та по ремонту обладнання (наказ №204к від 03.09.1980), що передбачена Списком №1, розділ 1, підрозділ 1.1.г, підстава: Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36, за період з 10.09.1981 по 15.10.1981 за посадою підземний електрослюсар дільниці №1 (наказ №144к від 15.09.1981), що передбачена Списком №1, розділ 1, підрозділ 1.1.г, підстава: Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36.

Крім того, відповідно до довідки виданої Державним підприємством "Шахтарськантрацит" від 13.03.2013 року №Н/1-317 про заробіток та обчислення пенсії, ОСОБА_1 отримував заробітну плату з 01.09.1980 по 12.10.1981. На всі виплати нараховані страхові внески в Пенсійний фонд України. Дана довідка видана на підставі особових рахунків НОМЕР_6 за 09.1980-10.1981 роки.

Також в матеріалах справи наявна архівна довідка Шахтарської міської ради від 04.04.2013 року №02-08/1427, відповідно до якої на підставі наказу директора Професійно-технічного училища №31 м. Шахтарська від 01.09.1980 року №21/к, ОСОБА_1 зараховано на навчання за спеціальністю "електрослюсар підземний" з 01.09.1980 року.

Відповідно до наказу директора Професійно-технічного училища №31 м. Шахтарська від 12.10.1981 року №29/к, ОСОБА_1 відраховано у зв`язку із закінченням навчання з 12.10.1981 року.

Разом з тим, відповідно до архівної довідки Шахтарської міської ради від 25.04.2013 року №02-08/1786, якою підтверджено, що ОСОБА_1 прийнятий з 10.09.1981 на посаду підземного електрослюсаря на дільницю по видобутку вугілля №1 для проходження виробничої практики з повним робочим днем під землею по переводу з ш/у "Київське", ВО "Шахтарськантрацит". З 15.10.1981 року позивача звільнено у зв`язку з призовом в Радянську армію.

Згідно наказу директора шахтоуправління "Шахтарське" з основної діяльності №98 від 12.11.1980 року "Про атестацію робочих місць" професія "електрослюсар підземний" віднесена до тих, які пов`язані з особливо небезпечними та особливо небезпечними та особливо важкими умовами праці.

Між іншим, в матеріалах пенсійної справи міститься історична довідка ВП «Шахтоуправління імені 17 партз`їзду» ДП «Шахтарськантрацит» від 06.10.2014 року № 57, про підприємства, які увійшли до складу шахти ВП «Шахтоуправління імені 17 партз`їзду» ДП «Шахтарськантрацит» та про її реорганізацію.

Положеннями частини 3 статті 44 Закону №1058-IV передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить у залежність особу щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу та призначення пенсії. За таких обставин посилання відповідача на неможливість проведення перевірки підприємства, на якому працював позивач, суд не приймає до уваги.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з частиною 1 статті 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до частини 2 статті 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 статті 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і їх було утворено відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий пільговий стаж роботи.

Відомості, наведені у вказаних довідках повністю узгоджуються із відомостями, зазначеними у трудовій книжці ОСОБА_1 , довідки засвідчені підписами директора шахти, головного бухгалтера, інспектору відділу кадрів, архіваріусом. Окрім того, у позивача відсутня будь-яка можливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цих довідках.

В даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності пільгового характеру роботи, у зв`язку з знаходженням підприємств на території, непідконтрольній українській владі та не перереєстрації його на території підконтрольній українській владі.

Суд вважає, що відповідачем протиправно не розглянуто питання щодо незарахування до пільгового стажу період роботи позивача на ДП «Шахтарськантрацит» за період з 02.09.1980 по 31.07.1981 за посадою учень електрослюсаря (слюсаря) чергового по ремонту обладнання та на підприємстві та за період з 10.09.1981 по 15.10.1981 за посадою підземний електрослюсар дільниці №1.

Між іншим, спірні періоди з 02.09.1980 по 31.07.1981, 10.09.1981 по 15.10.1981 в ДП «Шахтарськантрацит» підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу позивача.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (який набрав чинності 21 серпня 1992 року) встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно із зазначеним нормативним актами основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку, відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Як вже було зазначено вище, відповідними наказами підтверджено перелік професій робітників шахтоуправління на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 розділу 1 Гірничі роботи підрозділів 1.1а та 1.1е, до яких, зокрема відноситься професія гірничий робітник очисного вибою (Накази № 700 та №148) та підтверджено право на пенсію за віком на пільгових підставах за Списком № 1 розділу 1 Гірничі роботи підрозділів 1.1а - 1.1г, 1.1е, до яких, зокрема відноситься професія гірничий робітник очисного вибою.

Так як згідно положень п. 4.2 Наказу Міністерства соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 року «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника. Таким чином дія наказу № 700 від 16.05.2006 року продовжується до 16.05.2011 року включно.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначив ЄСПЛ у справі. Latvia(п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності незарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, враховуючи уточнення позивача про зарахування спірного періоду праці саме з 13.11.2017 року (дата звернення позивача до відповідача з заявою щодо проведення перерахунку пенсії), суд дійшов висновку, що належним способом захисту у даній справі буде визнання протиправними дій відповідача щодо неврахування до пільгового стажу роботи спірних періодів роботи та зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу спірні періоди роботи з 13.11.2017 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги зазначені положення на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, 04053, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) щодо неврахування до пільгового стажу періоди з 02.09.1980 по 31.07.1981, з 10.09.1981 по 15.10.1981, з 19.10.1981 по 18.10.1983, з 28.11.1983 по 30.06.1989 в пільговому обчисленні ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) періоди стажу з 02.09.1980 по 31.07.1981, з 10.09.1981 по 15.10.1981, з 19.10.1981 по 18.10.1983, з 28.11.1983 по 30.06.1989 в пільговому обчисленні та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з урахуванням положень статті 8 Закону України "Про престижність шахтарської праці" з належними доплатами, надбавками та допомогами відповідно до чинного законодавства з 13.11.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін