Справа № 200/4350/19-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 р. Справа№200/4350/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ясинуватського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити певні дії

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ясинуватського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності, що виразилася у відмові призначити пенсію за віком; визнання протиправними дій з незарахування до страхового стажу періодів роботи, зазначених в трудовій книжці НОМЕР_1 від 01.09.1977 та зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії із врахуванням до страхового стажу періодів роботи, зазначених в трудовій книжці.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що у березні 2019 року звернулася до Ясинуватскього об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням № 45 від 13.03.2019 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. Наведене рішення вмотивовано недостатністю в позивача трудового стажу для призначення пенсії за віком. До страхового стажу відповідачем враховано лише період роботи позивача, підтверджений даними персоніфікованого обліку. Інші періоди роботи відповідачем не враховувалися у складі страхового стажу через недоліки оформлення трудової книжки позивача: на першій сторінці трудової книжки у відомостях про особу відсутня печатка підприємства.

Позивач вважає, що бездіяльність та дії відповідача, пов`язані з відмовою в призначенні пенсії є протиправними та такими, що порушують гарантоване Конституцією України право на соціальний захист.

Відповідач проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, підстави незгоди визначив в наданому суду відзиві на позов. Згідно викладеного у відзиві під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком Управлінням пенсійного фонду встановлено порушення пункту 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, оскільки надана позивачем трудова книжка не відповідає зазначеним в законі вимогам,оскільки в ній відсутня печатка на першій сторінці трудової книжки. Відповідач зазначив, що через заповнення трудової книжки із порушенням, страховий стаж позивача згідно положень Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого Постановою КМУ 637 від 12.08.1993 має визначатися або за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб або за даними уточнюючих довідок підприємств-роботодавців позивача. До страхового стажу зараховано період роботи позивача за даними персоніфікованого обліку з 12.09.2000 по 30.04.2001, що становить 3 роки 1 місяць 24 дні, втім задля призначення пенсії необхідний страховий стаж 25 років. Отже, як зазначив відповідач, рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу відповідає приписам чинного законодавства, а вимоги позивача не підлягають задоволенню.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.04.2019 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, судове засідання призначено на 12.04.2019. В судовому зсіданні оголошувалася перерва до 10.05.2019.

10.05.2019 позивачем надано заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до судового засідання, призначеного на 10.05.2019 уповноваженого представника не направив.

Через неявку представників сторін до судового засідання, призначеного на 10.05.2019 справу розглянуто на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 . Згідно відомостей паспорту серії НОМЕР_3 , виданого Ясинуватським РВ УМВС України в Донецькій області 27.10.2000 зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 .

06.03.2019 позивач звернулася до Ясинуватскього об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області (відповідач) із заявою по призначення пенсії за віком (арк. справи 59). До заяви, окрім інших, позивачем додано копію трудової книжки НОМЕР_1 .

За даними трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач в період з 01.09.1977 по 05.03.1980 навчалася у Старобешівському технічному училищі № 11; в період з 13.03.1980 по 26.05.1981 працювала у Волноваському районному комбінаті побутового обслуговування, з 26.05.1981 по 18.10.1982 у Волноваському спецкар`єрі; в період з 11.11.1982 по 12.04.1983 - у Волноваському комбінаті будівельних матеріалів; в період з 22.04.1983 по 05.07.1985 в Волноваському комбінаті хлібопродуктів; в період з 08.12.19856 по 09.01.1987 - в Управлінні механізованих робіт УБ «Дніпроканалбуд»; з 25.02.1987 по 03.06.1988 - в Ясинуватському міжрайонному виробничому управлінні газового господарства; з 18.08.1988 по 11.05.1998 - в УБ «Дніпроканалбуд»; в період з 01.07.1998 по 25.06.1999 та з 13.08.1999 по 08.02.2000 отримувала допомогу по безробіттю; в період з 11.09.2000 по 15.03.2001 працювала в УБ «Дніпроканалбудексплуатація»; в період з 24.06.2001 по 20.03.2002 - отримувала допомогу по безробіттю.

Згідно наданого позивачем архівного витягу районного трудового архіву Волноваської районної ради Донецької області в період з 13.03.1980 по 26.05.1981 позивач працювала в Волноваському комбінаті побутового обслуговування населення.

Рішенням № 45 від 13.03.2019, прийнятим за наслідком розгляду заяви про призначення пенсії за віком, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Згідно викладеного в рішенні, надана позивачем трудова книжка не відповідає вимогам законодавства, страховий стаж позивача за даними персоніфікованого обліку становить 3 роки 1 місяць 24 дні, до страхового стажу враховано період роботи позивача з 12.09.2000 по 30.04.2001. Заявник матиме право на призначення пенсії за віком за умови підтвердження всіх періодів роботи, наявних в трудовій книжці, або в судовому порядку після досягнення 63 років.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема при призначенні пенсії в період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років (ч.2 пункту 1 статті 26 Закону України № 1058). До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, після досягнення 58 років 6 місяців - які народилися в період з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В періоді, в якому позивачу оформлялася трудова книжка діяв Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (надалі Інструкція №162).

Підпунктом 2.2. пункту 2 Інструкції №162 передбачалося, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно підпунктів 2.10 та 2.11. пункту 2 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Освіта - середня, середня спеціальна і вища - вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома). Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіті також може бути проведена лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і т. п.). Професія або спеціальність записується у трудовій книжці на підстав документа про освіту або іншого належним чином оформленого документа. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Порядок внесення записів про трудову діяльність особи у відомостях про роботу регламентований пунктами 2.13- 2.14. Інструкції № 162.

Пунктом 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 17.08.1993 року за № 110, передбачено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Згідно пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій. Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що мають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Якщо працівнику в період роботи надається новий розряд, тоді про це в установленому порядку робиться відповідний запис.

Робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом.

Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

При вирішенні спору, що виник між сторонами, суд виходить із того, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи мають застосовуватися лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 , копія якої наявна в матеріалах справи та яка надавалась відповідачу разом із заявою про призначення пенсії, в розділі «Відомості про роботу» містить відповідні записи про роботу позивача. Будь-яких порушень внесення зазначених записів відповідачем під час розгляду питання про призначення пенсії позивачу не встановлено.

У відомостях про особу на першому (титульному) аркуші трудової книжки відсутня дата видачі трудової книжки, відсутні: дата заповнення трудової книжки, підпис особи, відповідальної за ведення трудової книжки та печатка підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу відмовлено у зарахуванні загального стажу на підставі трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки були виявлені порушення вимог п. 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року, а саме: на першій сторнці трудової книжки відсутня печатка.

Втім, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на невідповідність відомостей про особу трудової книжки позивача вимогам п. 2.12 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 оскільки на час заповнення належної позивачці трудової книжки НОМЕР_1 була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162.

Водночас, з положень Порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженого постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 та Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки вперше, в тому числі і внесення до неї записів на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, є підприємство роботодавець, а відтак відсутня вина позивача в тому, що в трудовій книжці роботодавцем заповнено із порушенням відомості про особу в трудовій книжці.

Суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення трудової книжки, а отже не може бути обмежений в праві неврахування до трудового стажу періоду роботи на підприємстві внаслідок порушення відділом кадрів правил оформлення записів про особу трудовій книжці.

Враховуючи наведене, суд вважає, що це не може бути підставою для відмови позивачу для визначення загального трудового стажу на підставі трудової книжки, оскільки внесення записів до трудової книжки не здійснювалось позивачем.

Положеннями Закону 1058-ІУ, підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд зауважує на тому, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. В даному випадку під час розгляду заяви позивача відповідачем не було встановлено будь-яких недоліків оформлення записів про роботу позивача.

Відповідний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18).

Отже, суд дійшов до висновку, що незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи, що зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 -І 6719301 носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства, що свідчить про те, що відповідачем не було забезпечено розгляду наданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком шляхом всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Що стосується заявлених позивачем вимог про визнання протиправною бездіяльності з не призначення пенсії та визнання протиправними дій щодо неврахування періодів роботи до складу страхового стражу суд зазначає наступне.

Рішенням відповідача № 45 від 13.03.209 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком за наслідком розгляду відповідної заяви. Тобто, в даному випадку відповідачем не було допущено бездіяльності з призначення пенсії та вчинено дій з неврахування періодів роботи у складу страхового стажу, а було прийнято у межах наявних повноважень рішення за наслідком розгляду відповідної заяви. З огляду на таке вимоги позивача про визнання протиправними дій та бездіяльності не підлягають задоволенню.

Суд, встановивши дійсні обставини справи, на виконання завдань адміністративного судочинства визначених ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, користуючись правами, передбаченими ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України для повного захисту його порушеного права дійшов висновку, що для повного захисту прав позивача, необхідно визнати протиправним рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком № 45 від 13.03.2019.

Стосовно вимог позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи вказаних в трудовій книжці НОМЕР_1 суд зазначає наступне.

Нормами абзацу 2 частин четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У даному спорі суд не обчислює загальний стаж роботи позивача, оскільки в межах розгляду даної адміністративної справи судом досліджувалося лише питання протиправності відмови в призначенні пенсії через неврахування відомостей про роботу позивача у страховому стажі через недоліки оформлення трудової книжки, а тому належним способом захисту порушеного права позивача у цій частині є зобов`язання Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, пов`язані із розглядом цієї справи, а отже сплачений позивачем судовий збір у сумі 768,40 грн. при зверненні до суду підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Ясинуватського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (86020, Донецька обл., Ясинуватський район, смт Очеретине, м-н Гідростроітелів, буд.12, ідентифікаційний код - 37544393), про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ясинуватського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області № 45 від 13 березня 2019 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Ясинуватське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Ясинуватського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Михайлик А.С.