Справа № 639/1301/19
Суддя: Труханович В. В.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа F639/1301/19
Провадження F2-а/639/54/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді FТруханович В. В.,

за участю секретаря F Кричевської В. М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу F639/1301/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до Інспектора 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якій просив суд визнати постанову серії ЕАВ F 959901 від 03 березня 2019 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позову зазначено, що 03 березня 2019 року щодо позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ F 959901, якою накладено штраф у розмірі 255, 00 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за перевищення швидкості руху транспортного засобу, яка була зафіксована поліцейським на вимірювач швидкості «TruCAM».

Щодо обставин, які передували винесенню постанови позивач зазначає, що 03 березня 2019 року, він, дотримуючись постанови КМУ «Про правила дорожнього руху» керував автомобілем Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 по дорозі М03 сполученням Київ-Харків-Довжанський. Рухаючись у потоці автомобілів на 423 км. дороги М03 позивача було зупинено співробітником патрульної поліції. Позивачу було продемонстровано вимірювач швидкості «TruCAM» на чорному екрані якого була зафіксована швидкість 89 км/год та час 10.37. Будь-яких інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення позивачу надано не було. Єдине чим було мотивовано, що вказане правопорушення вчинено саме позивачем, є те, що час зупинки співпадав з часом на екрані приладу.

Позивач зазначає, що з правопорушенням, яке ставиться в вину позивачу він не згоден, оскільки його автомобіль рухався в потоці автомобілів, швидкість була допустимою, використання лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 ТС000709 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за FУ3197-12, є неправомірним, у звFязку із включенням даного типу засобу вимірювальної техніки із Державного реєстру наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України F 1362 від 02.11.2015 року.

Окрім того, позивач посилається на те, що поліцейським також було порушено процесуальний порядок передбачений ст. 268 КУпАП.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою.

06 травня 2019 рокувід відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 посилаючись на наступні обставини.

Так, згідно вимірами «TruCAM» позивач, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 96 км/год, таким чином перевищив встановленні обмеження швидкості в межах населеного пункту на 39 км/год.

Сумніви позивача щодо того, що «TruCAM» вимірював швидкість саме його автомобіля, а не будь-якого іншого, виключається самим принципом роботи зазначеного приладу. До того ж безпідставними є посилання позивача на те, що прилад не може використовуватися, адже він пройшов відповідні сертифікації.

Відповідач зазначає, що позивач не надав суду жодних фактів на підтвердження позовних вимог. При винесенні постанови відповідач керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєно, а тому він діяв в межах повноважень та не порушував норм матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зFявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій адміністративний позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі Довіреності від 26.03.2019 року, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВF 959901, складеної 03.03.2019 о 10.41 год.Інспектором 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно водія автомобіля автомобілем Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1, останній, у населеному пункті Гонтів Яр зі швидкістю 89 км/год, перевищив встановлену швидкість на 39 км/год. Швидкість вирішувалася приладом TruCAM LTI 20/20 ТС000709, чим порушив п. 12.4 ПДР F порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 5).

Даною постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255, 00 грн.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовFязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови серії ЕАВ F 959901, складеної 03.03.2019 о 10.41 год., у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Відповідно до п. 12.4. постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 «Про Правила дорожнього руху», у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пFятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідачем було надано суду диск, на якому містяться відеозаписи, які були оглянуті у судовому засіданні. (а.с. 31)

Так, на диску містилося декілька файлів з відеозаписами, однак, як пояснила представник відповідача по справі, відношення до вказаної справ мав лише один відеозапис. На зазначеному відеозаписі не було зафіксовано самого факту правопорушення, тобто кадру з номером та маркою автомобілю та швидкістю, з якою він рухався. Відеозапис починається з розмови поліцейського з водієм невстановленого автомобілю. Як вбачається з відеозапису, поліцейський не представився та не встановлював особу правопорушника, а отже достовірно встановити чи є позивач по справі, особою яка зображена на відеозаписі, неможливо.

Окрім того, суд зазначає, що як вбачається з Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ F 959901 від 03.03.2019 року, часом вчинення правопорушення є 10.37 годин, тоді як на відеозаписі відповідач оголошує час розгляду справи F 10.36 год.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч нормам закону, не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення (ст. 276 КУпАП).

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Наказом МВС України від 07.11.2015 року F 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за F 1408/27853 затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі F Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розFяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовFязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обFєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Однак, відеозапис, який був оглянутий у судовому засіданні, не містить у собі доказів того, що поліцейський представився, ним було оголошено, яка справа розглядається та хто притягається до адміністративної відповідальності.

Належна реалізація позивачем прав, встановлених ст. 268 КУпАП, у випадку їх розFяснення до моменту прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення, мала можливість вплинути на прийняте інспектором поліції рішення у справі про адміністративне правопорушення.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не містить визначених та обовFязкових реквізитів, передбачених ч. 3 ст. 283 КУпАП та додатком 5 до Інструкції, а саме: не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовFязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 F 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», розFяснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відсутні відомості про те, яким технічним засобом здійснено фото- або відеозапис; відомості щодо напрямку руху автомобіля позивача; відповідачем взагалі не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене лейтенантом поліції ОСОБА_2 про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У таких справах субFєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Щодо посилання позивача на те, що використання лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 ТС000709 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за FУ3197-12, є неправомірним, то суд зазначає наступне.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року F UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний ІЛІ LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. (а.с. 35)

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року N 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року F 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки F 22-01/13550, виданого ДП Укрметртестстандарт» від 14 грудня 2018 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20, є придатним до застосування. (а.с. 32)

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc. також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального звFязку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року F 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. (а.с. 33-34)

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обовFязковим.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП ОСОБА_4 від 04 жовтня 2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субFєктів владних повноважень.

На підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, до суду не надійшло доказів на спростування доводів позивача, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ F 959901, складеної 03.03.2019 о 10.41 год. Інспектором 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_2, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Зважаючи ж на те, що у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 5, 6, 9, 11, 19, 20, 70, 77, 78, 122, 205, 241-246 КАС України, ст. 1, 2, 7, 9, 22, 23, 122, 245, 247, 251, 254, 258, 268, 280 КУпАП, ст. 19 Конституції України, Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. F 1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року F 1395, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення F задовольнити.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі від 03 березня 2019 року Серії ЕАВ F 959901, винесену Інспектором 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.05.2019 року.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_2, паспорт серії КО F 756955 виданий Київським РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області 02 жовтня 2008 року, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 5.

Відповідач: Інспектор 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_2, місцезнаходження: м. Харків, вул. Шевченка, б. 315-А.

Суддя В. В. Труханович