Справа № 826/14962/18
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Коротких А.Ю.

Федотова І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Каско Оксани Валеріївни, за участю третьої особи - Дніпровської міської ради, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Каско О.В. у якому просив: визнати протиправними та скасувати рішення від 28 липня 2017 року індексні номери: 36369685, 36369000, 36368462, 36368215, 36367841, 36371831, 36371588, якими скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на об`єкти нерухомого майна - реєстраційні номери 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, а саме: квартир за номером АДРЕСА_4 ; зобов`язати державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Каско О.В. привести у попередній стан данні у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, а саме: відновити записи про право власності № 15695067, 15698754, 15699115, 15699331, 15699523, 15705094, 15705200 на об`єкти нерухомого майна - квартир за номером АДРЕСА_4 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна № 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року закрито провадження у справі.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач - ОСОБА_2 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом вимог процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаржник зазначає, що висновки суду першої інстанції про наявність в межах спірних правовідносин спору про право є необґрунтованими. На переконання скаржника, даний спір має ознаки публічно-правового спору, оскільки дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень. Скаржник зазначає, що відповідачем протиправно проведено скасування державної реєстрації речових прав позивача на об`єкти нерухомості незважаючи на наявність зареєстрованих обтяжень речових прав на вказане нерухоме майно. Крім того, скаржник зазначає, що скасування реєстраційних дій відбулось за заявами, які були подані неналежними заявниками.

Представник третьої особи - Дніпровської міської ради, у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на необґрунтованість вимог апеляційної скарги. Також представник третьої особи просить суд звернути увагу на наявність правових висновків Верховного Суду щодо неналежності подібних спорів до справ адміністративної юрисдикції, які містяться зокрема у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 821/1194/15-а, від 14 березня 2018 року у справі № 396/2550/17, від 21 березня 2018 року у справі 802/1792/17-а, від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 08 травня 2018 року у справі № 826/1001/15.

Враховуючи, що предметом судового оскарження є ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, колегією суддів надається правова оцінка доводам та вимогам апеляційної скарги позивача лише в частині щодо правильності визначення судом належності спору до справ, які повинні розглядатись у порядку цивільного судочинства.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та наданого письмового клопотання позивача вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року відкрито провадження у справі № 202/3999/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2016 року у справі № 202/3999/16-ц позовні вимоги задоволено та визнано за ОСОБА_5 право власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані в квартирному (багатоквартирному) житловому будинк (літ. А-8) за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 7549, 8 кв.м. без додаткового акту вводу в експлуатацію.

На підставі даного судового рішення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мошковською Н.М . 02 серпня 2016 року внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права приватної власності на об`єкти нерухомого майна - реєстраційні номери 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, а саме: квартири номер АДРЕСА_4 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року у справі № 202/3999/16-ц вказане судове рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Дніпровська міська рада звернулась до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою про скасування записів про право власності реєстраційні номери 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01.

У зв`язку з чим 28 липня 2017 року відповідачем було прийнято рішення про скасування права власності об`єктів нерухомості, а саме: квартир номер АДРЕСА_4.

Вважаючи протиправними рішення відповідача стосовно скасування державної реєстрації права власності позивач звернувся з даним позовом до суду.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з відсутності публічно-правового спору у спірних правовідносинах, зазначивши, що з матеріалів справи вбачається невирішений спір щодо права власності на нерухоме майно, що свідчить про приватно - правовий характер спору.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції оскільки він знайшов своє підтвердження під час розгляду справи.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з визначенням, наведеним у п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 існує спір про право власності на об`єкти нерухомого майна по яких було здійснено спірні реєстраційні дії.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2018 року у справі № 202/3999/16-ц скасовано ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року про відкриття провадження у справі і передано справу за підсудністю - до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Станом на час розгляду справи № 826/14962/18 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська здійснюється розгляд справи № 202/3999/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 за участю третьої особи - Дніпровської міської ради про визнання права власності, однак рішення по справі не прийнято.

Незважаючи на те, що свої вимоги позивач у даній справі обґрунтовує неналежним виконанням державними реєстраторами владних (управлінських) функцій, колегія суддів приходить до висновку, що суть спірних правовідносин стосується майнового інтересу позивача, право власності якого на спірне нерухоме майно було припинене у зв`язку з прийняттям відповідачем оскаржуваних рішень.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за правилами ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка міститься зокрема у постанові від 14 березня 2018 року у справі № 396/2550/17 вбачається, що у справі, коли оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв`язані й питання, пов`язані з реєстрацією права власності на будівлю, то такий цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Водночас, у поданому до суду письмовому клопотанні позивач зазначає про належність розгляду справи у порядку адміністративного судочинства посилаючись на необхідність врахування під час розгляду справи висновків Окружного адміністративного суду міста Києва, які містяться в рішенні даного суду від 22 березня 2019 року у справі № 826/11241/18.

Дослідивши зміст поданого позивачем клопотання та приєднані до нього матеріали, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що спір у справі № 826/11241/18 обґрунтовано наявністю ідентичних підстав для позову, що й у справі № 826/14962/18.

Однак, висновки суду апеляційної інстанції у справі № 826/14962/18 здійснено з посиланням на висновки Верховного Суду у справі № 396/2550/17, які в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковими для врахування судом.

Натомість, у суду апеляційної інстанції відсутній обов`язок враховувати під час розгляду справи висновки судів першої інстанції.

Крім того, як вбачається з наданої до суду копії судового рішення у справі № 826/11241/18 остання не містить відміток про набрання судовим рішенням законної сили. У зв`язку з цим навіть обставини, встановлені даним рішенням, не можуть бути враховані судом під час розгляду даної справи.

Враховуючи, що під час розгляду справи судом встановлено, що в межах спірних правовідносин наявний спір про право власності на нерухоме майно, який станом на час розгляду справи не вирішений, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначені обставини та вказані правові норми, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі є законною і обґрунтованою, а підстави для її скасування відповідно до поданої заявником апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов