Справа № 584/128/19
Суддя: Данік Я. І.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа F 584/128/19
Провадження F 2-а/584/5/19
РІШЕННЯ

Іменем України

07.05.2019 Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого судді - Данік Я.І.,

за участю: секретаря - Худайкулової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Путивль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до т.в.о. заступника командира роти F2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа F Департамент патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що постановою НК F348573, винесеною 20 січня 2019 року т.в.о. заступника командира роти F2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. за порушення п.12.4 Правил дорожнього руху України. Позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки вона була складена з порушенням вимог чинного законодавства, а саме F вимірювання проводилося з суттєвими порушеннями законодавства, несертифікованим приладом, не в автоматичному режимі та без встановлення попереджувальних знаків контроль швидкості 5.70., крім того, відповідач проігнорував його клопотання про передачу справи за місцем реєстрації позивача та про надання можливості позивачу звернутися за юридичною допомогою, у звFязку з чим позивач просить скасувати зазначену постанову і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав та зазначив, що позивач 20 січня 2019 року під час руху на автомобілі «AUDI A3», реєстраційний номер NM FL-537 по автодорозі М-06 Київ-Чоп допустив перевищення встановленого обмеження швидкості руху на 51 км/год, що було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху т/з «TruCAM LTI 20/20», серійний номер ТС 000521, після чого транспортний засіб було зупинено, водію пояснено суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів. Після надання документів водію були розFяснені його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, після чого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Третьою особою у відзиві на позов також позовні вимоги не визнано та зазначено, що лазерний вимірювач швидкості руху т/з «TruCAM LTI 20/20» серійний номер ТС 000521 є сертифікованим, що відповідачем при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача дотримано норм чинного законодавства.

Позивач, відповідач та третя особа в судове засідання не зFявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У звFязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 20 січня 2019 року відносно позивача т.в.о. заступника командира роти F2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 було винесено постанову (серія НК F 348573) про накладення штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП.

Як убачається з постанови, 20 січня 2019 року о 14 год. 13 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 157 км, с. Березівка водій ОСОБА_1 рухався на автомобілі «AUDI A3», реєстраційний номер NM FL-537 зі швидкістю 101 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 51 км/год, чим порушив вимоги п.п.12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху т/з «TruCAM LTI 20/20» серійний номер ТС 000521.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України F 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Зазначене правопорушення було зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості руху т/з «TruCAM LTI 20/20» серійний номер ТС 000521.

Проведення повірки передбачено «Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів», затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року F193.

Відповідно до наданого свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки F22-01/11914 лазерний вимірювач швидкості руху т/з «TruCAM LTI 20/20» серійний номер ТС 000521 відповідає вимогам. Свідоцтво чинне до 25 вересня 2019 року.

Згідно з експертним висновком від 27 вересня 2018 року F04/02/03-3008, виданого Національній поліції України в лазерному вимірювачі швидкості руху т/з «TruCAM LTI 20/20» серійний номер ТС 000521 правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування. Термін дії висновку до 27 вересня 2021 року.

Лазерний вимірювач швидкості «TruCam LT1 20/20» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі «TruCAM» зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі «TruCAM», але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «TruCAM».

Сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки, виданого 29 серпня 2012 року засвідчено, що лазерний вимірювач швидкості руху т/з «TruCAM LTI 20/20» серійний номер ТС 21 зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за FУ3197-12.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження правомірності винесеної постанови відповідача надав суду в якості доказу відеозапис подій, які мали місце під час руху транспортного засобу під керуванням позивача, де останній рухався зі швидкістю 101 км/год на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 157 км, с. Березівка.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, наявні в справі докази в сукупності повністю підтверджують порушення позивачем вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху.

Таким чином, під час розгляду справи не було встановлено порушення працівником патрульної поліції вимог чинного законодавства України щодо встановлення обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення та прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.222 КпАП України від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч.1 ст.246 КпАП України порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не вимагає розгляду питання про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР в певному приміщенні.

Відповідно до п.4 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року F1395,у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частинами 1, 2 розділу ІІІ Інструкції визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст.283 КУпАП, передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Разом з тим, ч.ч.2,4 ст.258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) щодо застосування положень статті 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП (далі - Висновок) зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року F 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку НКР дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок НКР ґрунтувався на тому, що положення статті 258 КУпАП не розповсюджувалися на статтю 122 КУпАП.

Окрім того, п.2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України дає можливість дійти висновку, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги статті 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, статті 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч. 4 статті 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку, рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року F 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення щодо порушення ПДР (ст.122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст.278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Отже, відповідач при винесенні постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення відносно позивача, діяв у рамках чинного законодавства України та у спосіб, визначений законом. Доводи позивача про протилежне є безпідставними.

У даному спорі питання оскарження неправомірних дій працівника поліції не розглядається, оскільки позивач оскаржує незаконність постанови про накладення на нього адміністративного стягнення.

Не встановлено судом порушень з боку інспектора вимог ст. 278, 279 КпАП України, з урахуванням вимог ч.2 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 77, 242, 286 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до т.в.о. заступника командира роти F2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа F Департамент патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Другого апеляційного адміністративного суду через Путивльський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено в повному обсязі 14 травня 2019 року.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_3