Справа № 826/25348/15
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року, суддя Кузьменко В.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у м. Києві від 10.11.2015 №976-о про звільнення з податкової міліції в запас за пунктом 63 підпунктом "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ помічника оперуповноваженого 1-го відділу охорони майнового комплексу ДФС України оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві Таранова С.І.;

- поновити ОСОБА_1 на посаді помічника оперуповноваженого 1-го відділу охорони майнового комплексу ДФС України оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві;

- стягнути з ГУ ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у м. Києві від 05.112015 №954-о про притягнення до дисциплінарної відповідальності, який став підставою звільнення ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ДФС у м. Києві відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 30000,00 грн.;

- зобов`язати ГУ ДФС у м. Києві змінити формулювання причин звільнення в трудовій книжці ОСОБА_1

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДФС у м. Києві "По особовому складу" від 10.11.2015 року №976-о. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДФС у м. Києві "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 05.11.2015 року №954-о в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 Поновлено з 12.11.2015 року ОСОБА_1 на службі в податкові міліції на посаді помічника оперуповноваженого 1-го відділу охорони майнового комплексу ДФС України оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві. Зобов`язано ГУ ДФС у м. Києві виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у порядку, встановленому законодавством. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ГУ ДФС у м. Києві подало апеляційну скаргу про скасування незаконної, на їх думку, постанови суду першої інстанції та просило постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада .2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2016 року змінено, викладено п`ятий абзац резолютивної частини наступним чином: "Зобов`язати ГУ ДФС у м. Києві виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням сум заробітної плати, отримуваної ним у СП ТОВ "Група 4 Секурітас Лтд" за період з 12.11.2015 року (дата звільнення) по 06.07.2016 року (дата поновлення на роботі)". В решті постанову суду залишено без змін.

ГУ ДФС у м. Києві подано касаційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року, в якій відповідач просив оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постановою Верховного Суду від 13 березня 2019 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві задоволено частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року у справі №826/25348/15 в частині позовних вимог про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року у справі №826/25348/15 в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та направлено справу в цій частині позовних вимог на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.10.2015 року першим заступником начальника ГУ ДФС у м. Києві Скороходом І.В. доручено провести службове розслідування, у тому числі, відносно помічника оперуповноваженого першого відділу охорони майнового комплексу ДФС України оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві Таранова С.І.

16.10.2015 року заступником начальника відділу зонального контролю ОУ ГУ ДФС у м. Києві Бучком Ю.В. складено рапорт про відмову ОСОБА_1 ознайомитись з дорученням про проведення службового розслідування та надати письмові пояснення щодо фактів неналежного виконання ним посадових обов`язків.

03.11.2015 року першим заступником начальника ГУ ДФС у м. Києві Скороходом І.В. затверджено висновок службового розслідування, яким за систематичне порушення службової дисципліни, неналежне виконання своїх посадових обов`язків, що призвело до порушення підпунктів 2.9, 2.12 пункту 2 "Завдання та обов`язки" посадової інструкції, абзаців 2, 5, 8, 9, 10, 11 статті 7 "Обов`язки осіб рядового і начальницького складу" Дисциплінарного статуту, підпункту 2.5.11 пункту 2.5. розділу "Управління персоналом та проходження державної служби" Регламенту ГУ ДФС у м. Києві (невихід на робоче місце 01.09.2015 року , 25.09.2015 рокута 02.10.2015 року), затвердженого наказом ГУ ДФС у м. Києві від 26.11.2014 №138 та пункту 21 Розділу II "Права, обов`язки і відповідальність" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114, запропоновано, відповідно до пункту 8 статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-IV, притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з податкової міліції, позбавлення премії на 100% та надбавки за високі досягнення у праці за листопад 2015 року.

Наказом ГУ ДФС у м. Києві "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 05.11.2015 року №954-о вирішено за систематичне порушення службової дисципліни, неналежне виконання посадових обов`язків оперуповноваженого першого відділу охорони майнового комплексу ДФС України оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві прапорщика податкової міліції Таранова С.І. звільнити з податкової міліції, позбавити премії на 100% та надбавки за високі досягнення у праці за листопад 2015 року на підставі висновку службового розслідування від 03.11.2015 року, акту відмови від надання пояснень від 16.10.2015 року.

Наказом ГУ ДФС у м. Києві "По особовому складу податкової міліції" від 10.11.2015 року №976-о вирішено звільнити з посади та податкової міліції в запас за пунктом 63 пп. "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 .

Задовольняючи позов частково суд решої та суд апеляційної інстанції виходили з того, що факт неналежного виконання позивачем службових обов`язків, який полягав у невиході на роботу 01.09.2015 року, 25.09.2015 року та 02.10.2015 року, не знаходить свого підтвердження достатніми належними і допустимими доказами. Окрім того, суди попередніх інстанцій вказали на допущені порушення процедури проведення службового розслідування. Тому, суди дійшли висновку, що звільнення позивач відбулось з порушенням закону і мають місце підстави для його поновлення на посаді. Суд апеляційної інстанції, змінюючи постанову суду першої інстанції, зазначив про неможливість розрахувати середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу на основі наданої відповідачем довідки і водночас наголосив на необхідності вирахування з нього сум заробітної плати, отримуваної ОСОБА_1 у СП ТОВ "Група 4 Секурітас Лтд".

За наслідками касаційного перегляду вищевказаних судових рішень, колегія суддів Верховного Суду залишила без змін судові рішення в частині визнання протиправними та скасування наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і звільнення його з посади та податкової міліції, поновлення позивача на посаді.

Разом з тим, направляючи справу на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку, колегією суддів Верховного Суду зазначено, що судом апеляційної інстанції безпідставно зроблено висновок про необхідність вирахування з суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягала присудженню на користь позивача, суми заробітної плати, отримуваної ним у СП ТОВ "Група 4 Секурітас Лтд" та не досліджено і не надано належної оцінки зібраним по справі доказам, а саме, довідці про середнє грошове забезпечення позивача від 12.10.2016 року №05-941, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мали значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням висновків Верховного Суду викладених у постанові від 13 березня 2019 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної органи та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В свою чергу відповідно до статті 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи.

Верховний Суд України в постанові від 14.09.2016 року посправі № 6-419цс16 сформував правову позицію щодо розрахунку середньої зарплати за час вимушеного прогулу.

З урахуванням норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку № 100, середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою повязана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 згаданого Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

За приписами пункту 24 Положення виплата грошового забезпечення проводиться за увесь час вимушеного прогулу та чинне законодавство не передбачає підстав для зменшення його розміру за певних обставин, у тому числі, в разі отримання звільненою особою, заробітку за новим місцем роботи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20.06.2018 року по справі №826/808/16 (провадження №11-134ас18).

У матеріалах справи міститься довідка ГУ ДФС У м. Києві від 12.10.2016 року № 05-941 про обчислення середнього грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якої вбачається, що середньоденний заробіток позивача складає 81,65 грн. (3266,05:40=81,65) (а.с. 69, том 2).

Як убачається із матеріалів справи наказом ГУ ДФС у м. Києві "По особовому складу податкової міліції" від 10.11.2015 року №976-о вирішено звільнити з посади та податкової міліції в запас за пунктом 63 пп. "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 з 12 листопада 2015 року (а.с. 9, том 1)

Разом з тим, на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року наказом Головного управління ДФС у м. Києві № 615-0 від 06 липня 2016 року «По особовому скаладу податкової поліції» ОСОБА_1 поновлено на посаді помічника оперуповноваженого першого відділу охорони майнового комплексу ДФС України оперативного управління Головного управління ДФС у м. Києві з 13.11.2015 року.

Отже, середній заробіток має бути обрахований з урахуванням суми середньоденного заробітку позивача (81,65 грн./день) та кількості днів вимушеного прогулу.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку № 100).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, установленим із дотриманням вимог законодавства.

Крім того, положеннями р.ІІІ Порядку № 100 передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Зокрема не підлягають урахуванню відпускні та лікарняні.

Кількості робочих днів вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період за період з 13.11.2015 року (дата звільнення) по 06.07.2016 року (дата поновлення на роботі) складала 161 день (всього 237 календарних днів, 68 днів -вихідних, 8 днів - святкових).

Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, враховує розмір середньоденної заробітної плати, який складає 81,65 грн./день, а також кількість робочих днів вимушеного прогулу 161 дні, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 13 145,60 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни постанови суду першої інстанції шляхом викладення п`ятого абзацу резолютивної частини наступним чином: «Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.11.2015 року по 06.07.2016 року у сумі 13 227,30 грн. (тринадцять тисячі сто двісті двадцять сім гривень тридцять копійок).». В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення.

У відповідності до пункту першого частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року змінити, виклавши п`ятий абзац резолютивної частини наступним чином: «Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.11.2015 року по 06.07.2016 року у сумі 13 145,60 грн. (тринадцять тисячі сто сорок п`ять гривень шістдесят копійок) без відрахування податків і зборів та з урахуванням раніше виплачених сум.»

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.

Повний текст виготовлено: 15 травня 2019 року.