Справа № 520/10851/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 р. Справа № 520/10851/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Любчич Л.В.
суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А.
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2019, суддя 1 інстанції Сліденко А.В., повний текст рішення складено 14.01.2019, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/10851/18
за позовом ОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив суд визнати протиправними бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка полягає в не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…" та наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014, зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок (за формою Додаток 13 Наказу № 530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…" та наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 частково задоволено позовні вимоги.
Визнано протиправною оформлену листом від 05.11.2018 №25581-ВСЗ відмову ХОВК в передачі до Міністерства оборони України матеріалів звернення ОСОБА_1 від 21.06.2018 з приводу призначення одноразової грошової допомоги у порядку ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей".
Зобов`язано ХОВК передати до Міністерства оборони України матеріали звернення ОСОБА_1 від 21.06.2018 з приводу призначення одноразової грошової допомоги у порядку ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" разом з власним висновком Харківського обласного військового комісаріату.
У решті вимог позов залишено без задоволення.
Не погодившись з даним рішенням суду, відповідач та позивач подали апеляційні скарги, в якій просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги відповідно.
В обгрунтування своєї позиції позивач зазначив, що він є особою, звільненою з військової служби, якому встановлено інвалідність внаслідок захворювання після звільнення з цієї служби, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, відтак на нього розповсюджується дія Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Також зазначив, що, враховуючи буквальне тлумачення норм вказаного Закону та Порядку № 975, законодавець пов`язує право особи на призначення одноразової грошової допомоги виключно з причиною встановлення інвалідності та не обмежує право особи з видом військової служби, з якої особа була звільнена.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач послався на висновки Верховного Суду України, викладені у рішенні від 26.06.2018 по справі № 750/2074/17 та зазначив, що військову службу позивач проходив в Демократичній Республіці Афганістан. Оскільки позивач вважається військовослужбовцем прикордонних військ, витрати, пов`язані із виплатою одноразової грошової допомоги повинні здійснюватися Державною прикордонною службою України, на яку централізовано виділяються кошти з державного бюджету. А тому дії ХОВК щодо відмови позивачу подати висновок про виплату одноразової грошової допомоги є правомірними і законними.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2019 відкрито провадження по справі № 520/10851/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ухвалою суду від 25.03.2019 залишено без руху апеляційну скаргу ХОВК у зв`язку з несплатою судового збору.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито провадження у справі № 520/10851/18 за апеляційною скаргою ХОВК.
Ухвалою суду від 11.05.2019 закінчено підготовку справи до розгляду та призначено в порядку письмового провадження.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються посилаються в апеляційних скаргах, прийшла до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні апеляційної скарги відповідача слід відмовити з наступних підстав.
Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.
Позивач під час проходження дійсної військової служби за призовом брав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан, де одержав поранення,
Згідно письмових доказів у справі, позивачу вперше встановлено ІІІ групу інвалідності з 07.05.2018 внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою до акта огляду МСЕК Серії 12 ААА, № 710104 від 07.05.2018.
Письмовою заявою від 21.06.2018 р. позивач звертався до ОВК у порядку ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
21 червня 2018 року позивач, у зв`язку з встановленням йому інвалідності, звернувся до відповідача із письмовою заявою та усіма належними додатками стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги згідно ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Листом від 05.11.2018 №25581/ВСЗ ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про відмову в оформленні документів для призначення одноразової грошової допомоги.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог в цій частині.
Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується частково, з огляду на наступне.
Предметом спору у даній справі є бездіяльність відповідача щодо неподання протягом 15 днів з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей".
Колегія суддів зазначає, що протиправною бездіяльністю суб`єкта владних є зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
З урахуванням вищезазначеного, а також п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо залишення без задоволення позовних вимог в частині визнання противправною бездіяльності відповідача, яка полягає в не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів відповідного висновку, оскільки суб`єктом владних повноважень фактично не виконано своїх обов`язків, покладених на нього Порядком № 975.
Перевіряючи правомірність доводів апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Як слідує із листа від 05.11.2018 №25581/ВСЗ ХОВК, фактичною підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги стали висновки відповідача про відсутність документа, що підтверджує проходження позивачем служби в Міністерстві оборони, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контухії, травми, каліцтва).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п. 9 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На час звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975).
Згідно п. 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів.
Доказів які б свідчили про невиконання позивачем вимог пункту 11 Порядку № 975 при поданні заяви від 21.06.2018 до ХОВК матеріали справи не містять.
Згідно п.12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
За змістом п.12 Порядку № 975 рішення про призначення або відмову у призначенні та виплаті одноразової допомоги приймається розпорядником бюджетних коштів (в даному випадку - Міноборони України), а не уповноваженою особою, якою в даному випадку, є ХОВК.
Відповідно до п. 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
З урахуванням наведеного, саме до дискреційних повноважень комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги, Порядком №975 віднесена можливість або прийняти рішення про призначення, або відмовити в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу.
Доводи апелянта щодо ненадання позивачем необхідного документу про причини та обставини поранення для складання висновку про призначення одноразової грошової допомоги, та документу, що підтверджує проходження служби в Міністерстві оборони, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Так, відповідно до п.1 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міноборони № 530 від 14.08.2014 (далі - Положення №530), цим Положенням визначається порядок, зокрема, виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 N 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".
Згідно п. 4.7 Положення №530 документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.
Згідно п.4.10 Положення № 530 Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України.
Розпорядники коштів другого ступеня доводять ці рішення до командирів військових частин і здійснюють переказ коштів на реєстраційні рахунки військових частин, які через них фінансуються.
З аналізу вищенаведених положень Порядку №975 та Положення № 530 вбачається, що відповідач не наділений повноваженнями на самостійне визначення наявності/відсутності в осіб права на призначення чи відмову в отриманні одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, або залишення їх заяв без реалізації.
Передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Міністерством оборони України, є звернення до уповноваженого органу, в даному випадку військкомату, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги).
При цьому, на відповідача покладено обов`язок направити до Міністерства оборони України висновок та документи для прийняття рішення про призначення або про відмову у призначені одноразової грошової допомоги, а до компетенції Міністерства оборони України віднесено прийняття відповідного рішення. Привласнення військкоматом повноважень Міністерства оборони України стосовно прийняття кінцевого рішення є неправомірним.
Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 802/1966/17-а.
Враховуючи вищевикладене, доводи, викладені в апеляційній скарзі про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є необґрунтованими та не впливають на вирішення справи по суті.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів прийшла до висновку про те, що відповідачем у спірних відносинах допущено протиправну бездіяльність щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком № 975, а відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що виплату одноразової грошової допомоги позивачу повинна здійснюватися Державною прикордонною службою, оскільки позивач являвся військовослужбовцем прикордонних військ, проходив строкову військову службу у прикордонних військах кольшнього СРСР, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.
Так, згідно п. 17 Порядку № 975, особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.
Відповідно до п. 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплата пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що законодавцем передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що призов позивача на строкову військову службу та звільнення з цієї служби відбувалися на підставі наказів Міністерства оборони колишнього СРСР і відповідно до законодавства, що підтверджується військовим квитком позивача.
Крім того, причинний зв`язок поранення, отриманого позивачем під час виконання обов`язків військової служби, встановлено саме Центральною військово - лікарською комісією Міністерства оборони України, що також підтверджує відсутність будь-яких взаємних прав і обов`язків між позивачем та Державною прикордонною службою України.
Враховуючи те, що позивач проходив службу саме у Збройних Силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, та з урахуванням ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і Порядку № 975, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обов`язок щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому групи інвалідності внаслідок поранення та контузії та наступних захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.
Як наслідок, вимоги апеляційної скарги про те, що Міністерство оборони України не може бути рорзпорядником коштів у даних правовідносинах, а витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги позивачу, який проходив службу в Прикордонних військах, мають здійснюватися Державною прикордонною службою України, є необґрунтованими з вищезазначених підстав.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В апеляційній скарзі, як на підставу для скасування рішення першої інстанції, позивач послався на те, що предметом спору у даній справі є протиправна бездіяльність ХОВК.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 в позовній заяві, та визнання протиправною оформлену листом від 05.11.2018 № 25581-ВСЗ відмову ХОВК в передачі до Міністерства оборони України матеріалів звернення ОСОБА_1 від 21.06.2018 з приводу призначення одноразової грошової допомоги у порядку ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей". Як наслідок, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.
Разом з тим, зобов`язання судом першої інстанції ХОВК передати до Міністерства оборони України матеріали звернення ОСОБА_1 від 21.06.2018 з приводу призначення одноразової грошової допомоги у порядку ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" разом з власним висновком ІНФОРМАЦІЯ_1 по суті відповідає вимозі, викладеній у позовній заяві щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок (за формою Додаток 13 Наказу № 530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…" та наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014. А тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
З огляду на вищезазначене та враховуючи положення ст. 317 КАС України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги відповідача та часткове задоволення вимог апеляційної скарги позивача.
Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року по справі № 520/10851/18 скасувати в частині визнання протиправною оформлену листом від 05.11.2018 №25581-ВСЗ відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 в передачі до Міністерства оборони України матеріалів звернення ОСОБА_1 від 21.06.2018 з приводу призначення одноразової грошової допомоги у порядку ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей"
Прийняти постанову, якою визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає в не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…" та наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року по справі № 520/10851/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Постанова складена в повному обсязі 15.05.2019