Справа № 420/1785/19
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1785/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-1554 від 14.06.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в листопаді 2018 року ним отримано засобами поштового зв`язку податкову вимогу ГУ ДФС в Одеській області № 6016-51 від 23.10.2018 щодо сплати податкового боргу по транспортному податку в розмірі 25000 грн. Про підстави виникнення вказаного боргу позивач намагався дізнатися в ГУ ДФС в Одеській області, однак зазначені спроби не призвели до очікуваного результату. В подальшому позивач змушений був звернутися за отриманням правничої допомоги та лише на адвокатський запит від 28.01.2019 №4/1 відповідачем було надано копію податкового повідомлення-рішення № 0-1554 від 14.06.2018. Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки належний останньому транспортний засіб не є об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб. Зважаючи на неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся за судовим захистом.

Ухвалою судді від 29.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; зобов`язано Міністерство економічного розвитку та торгівлі України надати суду в строк до 29.04.2019 розрахунок середньоринкової вартості автомобіля марки LAND ROVER, модель DISCOVERY, легковий універсал-В, 2016 року випуску, об`єм двигуна - 2993 см. куб., тип пального - дизель, із зазначенням методики розрахунку та відомостей, які впливають на вартість.

17.04.2019 до суду від представника Головного управління ДФС в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на те, що згідно отриманої бази даних Управління Державтоінспекції Головного Управління МВС України в Одеській області за фізичною особою ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль LAND ROVER, модель DISCOVERY, легковий універсал-В, 2016 року випуску, об`єм двигуна - 2993 см. куб., тип пального - дизель. З 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VІІІ, яким шляхом викладення в новій редакції ст.267 Податкового кодексу України введено транспортний податок. В свою чергу Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 року № 909-VІІІ внесені зміни до Податкового кодексу України, зокрема, у частині справляння транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2016. Відповідно до пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п.267.1 цієї статті є об`єктами оподаткування. Згідно з пп.267.2.1 п.267.1 ст.267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Враховуючи вищевикладене, ГУ ДФС в Одеській було сформовано податкове повідомлення-рішення з транспортного податку № 0-1554 від 14.06.2018 на суму 25000 грн. грн. за 2018 рік відповідно до приписів статті 267 ПК України.

13.05.2019 до суду від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України надійшло лист від 07.05.2019 № 3805-5/19278-05, згідно якого автомобіль LAND ROVER, модель DISCOVERY з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літри, дизель, до 2 років експлуатації (включно) включений до Переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включено) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розрахована у 2018 році згідно з Методикою середньоринкова вартість автомобіля LAND ROVER об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літри, дизель, 2016 року випуску, становить 1373130 грн. (з ПДВ).

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч.2 ст.262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що з 02.08.2016 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу автомобіля марки LAND ROVER, модель DISCOVERY, легковий універсал-В, 2016 року випуску, об`єм двигуна 2993 см куб, тип пального дизель, дата першої реєстрації 02.08.2016, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 (а.с. 14,15).

У листопаді 2018 р. на адресу позивача надійшла податкова вимога від 23.10.2018 № 6016-51 ГУ ДФС в Одеській області про наявність податкового боргу платника податків у розмірі 25000 грн. та необхідність термінової сплати.

На адвокатський запит ГУ ДФС від 28.01.2019 № 4/1 ГУ ДФС в Одеській області надано копію податкового повідомлення-рішення від 14.06.2018 № 0-1554, яким згідно пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.102.1 ст.102, пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб за 2018 р. у сумі 25000 грн. (а.с. 11), не погодившись із яким, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає зазначене податкове повідомлення-рішення необґрунтованим, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (в редакції статті станом на 01.01.2018).

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року установлена мінімальна заробітна плата в розмірі 3723 гривні.

Таким чином, об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році були автомобілі, вартість яких становила понад 1 396 125 грн. (375 х 3723 грн.).

У свою чергу, вказана вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 (далі - Методика), відповідно до положень пункту 2 якої (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., №44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403, встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Таким чином, з наведених правових норм вбачається, що у визначенні середньоринкової вартості автомобіля обов`язково враховуються дані марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, а також пробіг транспортного засобу.

Аналогічний правовий висновок було викладено у постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року у даній справі. Так, у вказаному рішенні колегією суддів зазначено, що на коефіцієнт коригування ринкової вартості транспортних засобів згідно додатком 1 та додатком 2 Методики впливає строк експлуатації транспортних засобів та нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів.

При цьому відповідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.05.2019 № 3805-5/19278-05, розрахована у 2018 році згідно з Методикою середньоринкова вартість автомобіля LAND ROVER, модель Discovery, об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літри, дизель, 2016 року випуску, становить 1373130 грн. (з ПДВ), що на 22995 грн. менше, ніж передбачено для об`єкту оподатковування транспортним податком.

Крім того, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 належний позивачу автомобіль - 2016 року випуску.

Відповідно до пп. 14.1.220. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України рік виготовлення транспортного засобу - календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Оскільки більш точна дата випуску автомобіля невідома, - датою його виготовлення для цілей оподаткування вважається 01.01.2016, у зв`язку із чим під критерій «рік випуску до 2 років включно» вказаний автомобіль міг підпадати до 31.12.2017 включно, а з 01.01.2018 даний автомобіль підпадає під критерій «рік випуску до 3 років включно».

У свою чергу, автомобіль LAND ROVER, модель Discovery, об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літри, дизель, рік випуску - до 3 років - не зазначений у Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню у 2018 році, розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Наведені обставини свідчать про те, що контролюючий орган, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким визначив позивачу суму податкового зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25 000 грн., не пересвідчився, що транспортний засіб ОСОБА_1 марки LAND ROVER, модель DISCOVERY, легковий універсал-В, 2016 року випуску, об`єм двигуна - 2993 см. куб., тип пального - дизель, є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році, оскільки не володів достатньою та достовірною інформацією щодо середньоринкової вартості відповідного автомобіля, що у свою чергу є обов`язковою умовою для визначення платникам відповідного податку.

Поряд із тим, як було зазначено Верховним Судом у постанові від 10 травня 2018 року, межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Отже, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана податковим органом офіційна інформація від Мінекономрозвитку, яку за обставин справи відповідачем отримано та використано при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення не було. Зазначені обставини також вбачаються із відзиву відповідача на позовну заяву.

При цьому не заслуговують на увагу посилання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України надійшло в листі від 07.05.2019 № 3805-5/19278-05 на наявність автомобіля LAND ROVER, модель DISCOVERY з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літри, дизель, до 2 років експлуатації (включно) у Переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включено) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Так, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу LAND НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 об`єм двигуна автомобіля: моделі DISCOVERY, легковий універсал В, , тип палива дизель, 2016 року випуску, складає 2993 см3.

При цьому суд критично оцінює зазначені пояснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, оскільки можливість заокруглення вихідних даних для обрахунку циліндрів двигуна автомобіля для цілей визначення об`єктом оподаткування транспортним податком відповідною методикою не передбачена. При цьому в листі взагалі оминається увагою складова розрахунку за методикою «тип коробки переключення передач».

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» ЄСПЛ визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

За обставин справи, відповідачем не наведено обґрунтованих доводів проти адміністративного позову та не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. У відзиві фактично відсутні адекватні відповіді на доречні та важливі аргументи позивача, однак при цьому зазначається про відсутність підстав для задоволення позову.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Представником позивача адвокатом Мартиновим К.В. одночасно з позовом подано до суду заяву про стягнення судових витрат з відповідача у розмірі 6 268,50 грн., що складаються із витрат по сплаті судового збору за подання до суду адміністративного позову у сумі 768,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 500,00 грн. На підтвердження сплати позивачем судових витрат в матеріалах справи наявні квитанції від 13.03.2019, договір № 01/01 про надання правової допомоги від 04.01.2019, з додатком щодо вартості послуг, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серії КВ № 7 21267, копія рахунку на оплату №1 від 07.03.2019, проміжний звіт про вартість наданої правової допомоги за договором № 01/01 від 04.01.2019 у загальній вартості наданої правової допомоги станом на 07.03.2019 у розмірі 5500 грн. (а.с. 4, 5, 17-26).

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАСУ для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.5 ст.134 КАСУ розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.6 ст.134 КАСУ у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.7 ст.134 КАСУ обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На виконання вищезазначеної норми представником відповідача у відзиві висловлено прохання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, згідно якого заявлений розмір витрат у 5500 грн. є неспівмірним та не відповідає середній сумі відшкодування витрат на правову допомогу по Україні.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи сторін, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони та вважає достатнім і співмірним розмір витрат правничої допомоги в сумі 1000 грн.

Також, беручи до уваги сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,40 грн., позивачу у відповідності до ч.3 ст.139 КАС України належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень вказані судові витрати.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ( АДРЕСА_1 , м АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № 0-1554 від 14.06.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1768,40 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.