Справа № 640/19786/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бужак Н.П. та Костюк Л.О.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

26 листопада 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у нарахуванні та виплаті додаткової пенсії як постраждалому від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, - протиправними;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві відновити виплату додаткової пенсії як постраждалому від Чорнобильської катастрофи 4 категорії з грудня 2018 року;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві сплатити заборгованість виплати додаткової пенсії як постраждалому від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що утворилася з квітня 2011 року по листопад 2018 року у сумі 5238,48 грн.;

- зобов'язати сплатити суму компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 4232,35 грн.;

- стягнути моральну шкоду у розмірі 100000 грн.;

- стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив суд скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п.4, ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, натомість до суду позивач звернувся лише в листопаді 2018 року, тобто з пропуском строку на звернення до адміністративного суду, аргументуючи це довготривалим спілкуванням з представниками ГУПФ України в м. Києві задля вирішення питання мирним шляхом.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 1996 року перебуває на обліку Пенсійного фонду України, з 06.06.2011 року отримує пенсію наукового працівника на підставі Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та до 30.09.2018 року отримував пенсію наукового працівника.

З 01.10.2018 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148 відповідач самовільно перевів позивача на пенсію за віком, розраховану згідно Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 29.09.2017 року було подано до ПФУ заяву з проханням провести перерахунок його наукової пенсії в зв’язку з тим, що під час її розрахунку не були враховані надбавки за стаж наукової діяльності. Такі скориговані дані щодо надбавки за стаж наукової роботи позивача зобов’язано було подати до системи персоніфікованого обліку ПФУ роботодавця ДП «Антонов» , ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.04.2017 року.

Листом № 1791/01/Т-1563 від 12.10.2017 року відповідачем було проінформовано позивача, що ДП «Антонов» станом на 10.10.2017 року ще не подав до Управління скориговані дані, а питання проведення перерахунку пенсії буде вирішуватись після надання всіх необхідних коригувань.

У грудні 2017 року були подані скориговані дані та позивачем 08.12.2017 року було подано чергову заяву до ПФУ про призначення йому наукової пенсії та додатково подано довідки про заробітну плату наукового працівника від 08.12.2017 року №№ 4429, 4430, видані позивачу ДП «Антонов» (додаються).

22.01.2018 року листом № 4180/06 ПФУ в особі заступника начальника управління ОСОБА_2 відмовив позивачу в призначенні пенсії наукового працівника, вказавши, що проводити перерахунок є недоцільним, оскільки це призведе до зменшення розміру його пенсії, при цьому самого розрахунку пенсії не надано, а лише вказано суми. Роздруківки розрахунку наукової пенсії ОСОБА_1 по заяві від 29.09.2017 року надано не було.

Після цієї відповіді, позивачем була запрошена роздруківка розміру та розрахунку його пенсії з програми «Призначення пенсій» та після її отримання у позивача знову виник ряд питань до ПФУ, в зв’язку з чим він вимушений був подати ще додаткові запити як усні на прийомі у інспектора, так і письмові (додаються), до ПФУ з проханням про перерахунок його пенсії наукового працівника та на отримання саме роздруківки розрахунку.

Листами № 903/01/Т-705 від 02.04.2018 року, контролюючий орган, в особі заступника начальника управління ОСОБА_2 та № 6059/02 від 21.05.2018 року та №31351/02/Т-2763/1 від 03.07.2018 р. в особі Заступника начальника ГУ - начальника управління обслуговування громадян ОСОБА_3 надали відповіді на порушені питання позивачем.

Саме після отримання вищевказаних відповідей позивач і звернувся з вказаним позовом до суду, у зв’язку з тим, що права останнього не були відновлені.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч. 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю.

На переконання колегії суддів, саме з листів від 02.04.2018 року та від 21.05.2018 року, позивач дізнався про порушене право, а тому саме з цього часу розпочинається перебіг процесуального строку звернення до суду, у зв’язку з чим (позов поданий 26.11.2018 року) строк на оскарження дій та рішення контролюючого органу позивачем не пропущено.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв’язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2019 року – скасувати та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2019 року – скасувати та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Н.П.Бужак

Л.О.Костюк

Постанова складена в повному обсязі 14 травня 2019 року.