Справа № 675/1054/19
Суддя: Король О. В.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/1054/19
Провадження № 2-а/675/67/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2019 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Сопронюк С.Л., учасників справи:

представника позивача: ОСОБА_1 Т.О.,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав Хмельницької області адміністративну справу за позовом управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в особі Ізяславського районного сектору до ОСОБА_2 про примусове видворення, затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,-

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з адміністративним позовом, управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в особі Ізяславського районного сектору (по тексту позивач) просить видворити з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 (по тексту відповідач) ІНФОРМАЦІЯ_1 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримати його та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на 6 місяців.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на наступні обставини.

Так, вказує, що 17 травня 2019 року, під час проведення цільових профілактичних заходів щодо нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант»», працівниками Ізяславського ВП ГУНП в Хмельницькій області на території міста Ізяслав було виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 .

Позивач акцентує увагу, що при перевірці паспортного документа ОСОБА_2 , НОМЕР_1 , виданого 28.04.2012 року Генеральним консульством РФ в Львові, встановлено, що згідно відмітки Державної прикордонної служби про перетин кордону в паспорті, останній прибув на територію України у приватних справах в 2012 році.

Як зазначає позивач, відповідно до діючого законодавства України вказаний громадянин повинен був вже покинути територію України, оскільки на день контролю сплив 180-денний строк.

Крім того, позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач на даний момент перейшов на нелегальне становище щодо перебування на території України.

Позивач звертає увагу, що 29 серпня 2018 року за порушення правил перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, а саме, за ухилення від виїзду з України після дозволеного терміну перебування щодо відповідача працівниками міграційної служби на підставі ч. 1 ст. 203 КУпАП складено відповідний протокол та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у виді штрафу. Також, цього ж дня відносно відповідача прийнято рішення про його примусове видворення, згідно якого останній мав покинути територію України до 28.09.2018 року, однак цього не зробив без повідомлення поважних причин.

Так як відповідач незаконно перебуває на території України, з питання оформлення документів, що підтверджують право проживання в України, не звертався, не покинув території України самостійно, на переконання позивача є усі законні підстави примусово видворити його за межі території України, а також, зважаючи на те, що він може ухилятися від виконання рішення про примусове видворення, затримати з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на шість місяців.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити повністю.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що був обмежений у можливостях виготовлення дозвільних документів на право перебування на території України в зв`язку з фінансовими труднощами.

Заслухавши сторін по справі, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Російської Федерації, який незаконно перебуває на території України, що підтверджується паспортом Російської Федерації НОМЕР_1 , виданим 28.04.2012 року Г/К Росії, Львів.

Суд констатує, що після закінчення дозволеного строку перебування, відповідач територію України не покинув, та проживав по АДРЕСА_1 .

При цьому судом встановлено, що 17 травня 2019 року, під час проведення цільових профілактичних заходів щодо нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант»», відповідача - громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 було виявлено працівниками Ізяславського ВП ГУНП в Хмельницькій області на території міста Ізяслав Хмельницької області.

Разом з тим, 07.11.2017 року працівниками Ізяславського РС УДМС України в Хмельницькій області відносно відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП серії ПР МХМ №024362 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 203 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700 грн., який останнім сплачено згідно квитанції 4918/80 від 01.09.2018 року.

У ході судового розгляду судом з`ясовано, що відносно відповідача з моменту прийняття органом міграційної служби рішення про примусове повернення з України не вирішувалося по суті як питання про продовження строку його перебування на території України, так і питання щодо оформлення документів, що підтверджують право проживання в Україні. Доказів, які свідчили б про протилежне сторонами по справі не надано.

Натомість, 29.08.2018 року Ізяславським РС УДМС України в Хмельницькій області прийнято рішення №5 про примусове повернення з України відповідача, з яким він ознайомився, що підтверджується його підписом та зобов`язався виїхати за межі України у визначений термін, а саме до 28.09.2018 року.

Суд вказує, що підстав для законного перебування на території України, передбачених статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі - Закон № 3773-VI), чи легального вибуття за її межі, працевлаштування в Україні відповідач не має.

При цьому суд знаходить, що на момент подання адміністративного позову підстав для подальшого перебування в Україні іноземець-відповідач не має та знаходиться на території України з порушенням вимог чинного міграційного законодавства.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме, ст. 1, визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Статтею 4 Закону передбачено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частинами 1, 2 ст. 16 цього ж Закону визначено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Під час перебування на території України до ГУ ДМС України у Хмельницькій області з заявою про отримання статусу біженця чи додаткового захисту відповідач не звертався, про що власне і підтвердив у судовому засіданні.

На переконання суду, на даний час підстав для подальшого перебування відповідача в Україні не має, отже, він знаходиться на території України з порушенням вимог чинного міграційного законодавства.

Статтею 26 Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Судом встановлено, та не оспорюється сторонами, що відносно відповідача 29.08.2018 року ухвалено рішення про примусове повернення з України, яке ним не виконано.

Частиною 1 ст. 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений ч. 1 ст. 288 КАС України, за позовом органу (підрозділу), який подав такий позов, може застосувати до іноземця або особи без громадянства один із таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи або організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону № 3773-VI , центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Досліджені судом докази свідчать про порушення відповідачем законодавства України, яке визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства в України, що виражається в знаходженні на території України із порушенням строку тимчасового перебування на території України.

Як вважає суд, на даний час відсутні правові підстави для перебування відповідача на території України, а відтак наявні всі необхідні обставини для примусового видворення відповідача за межі України, а тому позов в частині примусового видворення за межі території України підлягає задоволенню.

Крім того, суд враховує, що відповідач не має документа, що дає право на виїзд з території України, а також не має в Україні офіційних джерел доходу.

Таким чином, відповідач не має можливості та достатнього фінансового забезпечення, щоб самостійно залишити територію України. За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, суд вважає необхідним задовольнити позов у повному обсязі, у тому числі, в частині затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 2 ст. 371 КАС України суд вважає необхідним звернути до негайного виконання рішення суду про примусове видворення іноземця.

Керуючись ст.ст. 245, 246, 288, 289, 371 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Примусово видворити за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 6 (шість) місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В. Король