Справа № 0940/1777/18
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/2048/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

представника відповідача Федишин О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Віта Груп» до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Шумей М.В.,

час ухвалення рішення 10:35:59,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення 03 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Віта Груп» звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, Державної фіскальної служби України, в якому, з врахуванням уточнення позовних вимог, просило: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області за № 625593/41204597 від 02 квітня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2553 від 18 грудня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну № 2553 від 18 грудня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, днем набрання рішенням суду законної сили.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що здійснює оптову торгівлю товарів, метою якої є створення торгової мережі магазинів. ТОВ "Нью Віта Груп" сформувало податкову накладну № 2553 від 18 грудня 2017 року та направило для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрація якої зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України. У квитанції про реєстрацію податкової накладної № від 28 грудня 2017 року зазначено загальне посилання на відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених наказом №567 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Позивачем надано письмові пояснення та документи, які підтверджують здійснення господарської операції за спірною податковою накладною. Однак, 02 квітня 2018 року контролюючим органом прийнято рішення № 625593/41204597, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 2553 від 18 грудня 2017 року з підстав надання позивачем копій документів, складених з порушенням законодавства та/або, які не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Вважає, що рішення контролюючим органом прийняте протиправно, в порушення вимог пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, постанов Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" від 29 жовтня 2010 року за №1246, "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" від 21 лютого 2018 року за №117 (в редакціях чинних на час подання накладної, зупинення і відмови у її реєстрації), наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" від 13 червня 2017 року за №567.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області № 625593/41204597 від 02 квітня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2253 від 18 грудня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну фіскальну службу в Івано-Франківській області зареєструвати податкову накладну № 2253 від 18 грудня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, днем набрання законної сили рішення суду від 26 грудня 2018 року у справі № 0940/1777/18. Стягнено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в сумі 3524,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачами не доведено правомірності оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, адже як слідує із змісту квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної та оскаржуваного рішення така відмова здійснена формально. Будь-яких доказів на підтвердження нереальності господарської операції ТОВ "Нью Віта Груп", на підставі якої було складено податкову накладну № 2553 від 20 грудня 2017 року відповідачами не надано, а факт порушення позивачем вимог чинного законодавства, в тому числі Податкового кодексу України та Порядку №117, не доведено, а тому оскаржуване рішення є необґрунтованим.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області № 625593/41204597 від 02 квітня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2253 від 18 грудня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, та прийняти нове в цій частині, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що позивачем до позовної заяви представлено інший пакет документів, ніж той, який був наданий на розгляд комісії ДФС, що має на меті ввести суд в оману щодо протиправності спірного рішення комісії ГУ ДФС. Також, судом першої інстанції безпідставно стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в сумі 3524,00 грн, оскільки задоволено позовні вимоги, заявлені не тільки до ГУ ДФС в Івано-Франківській області, а й до ДФС України.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що законодавець чітко визначив підстави відмови, які згідно оскаржуваного рішення не співпадають із рішенням ГУ ДФС в Івано-Франківській області. Відповідачем зазначено, що наданих позивачем копій документів недостатньо для прийняття рішення, однак у Порядку № 117 від 21.08.2018 року такого поняття як «недостатньо» немає, а лише підстава наявності або відсутності документів. Орган ДФС чітко не вказав підпункт Критерію оцінки та документи, які необхідно подати на комісію, а тому позивач був позбавлений можливості надати відповідний пакет документів. Також, ГУ ДФС в Івано-Франківській області не надано підтверджуючих доказів щодо вирішення питання на комісії як це передбачає певна процедура.

В судовому засіданні представник ГУ ДФС в Івано-Франківській області апеляційну скаргу підтримав, в своїх поясненнях посилався на доводи в ній викладені.

ДФС України явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Рішення в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області зареєструвати податкову накладну № 2253 від 18 грудня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, днем набрання законної сили рішення суду від 26 грудня 2018 року у справі № 0940/1777/18 не оскаржене, тому відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ГУ ДФС в Івано-Франківській області, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ТОВ "Нью Віта Груп" є юридичною особою, 10 березня 2017 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинено запис про проведення державної реєстрації позивача, а також зареєстровано платником податку на додану вартість.

03 квітня 2017 року ТВМП "Явір", як орендодавцем, та ТОВ "Нью Віта Груп", як орендарем, укладено договір оренди. Відповідно до умов договору, в тому числі пунктів 1.1, 2.1 договору, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування частину складського приміщення, розміщеного за адресою: с. Хутір АДРЕСА_1 Будилів, вул. Нова, 18.

07 липня 2017 року між ТОВ "Нью Віта Груп" (Постачальник) та ПП "Верес-Н" (Покупець) укладено договір поставки товару, згідно якого постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець належним чином прийняти і оплатити товар згідно замовлення. Поставка товару здійснюється самовивозом або безпосередньо постачальником.

При поставці товару позивачем виписано видаткову накладну № 2323 від 18 грудня 2017 року на поставку зубних щіток, зубних паст, станків, бритв, пін для гоління, гелів для гоління, подарункових наборів на загальну суму 104427,24 грн в тому числі 17404,54 грн ПДВ.

За фактом поставки ТОВ "Нью Віта Груп" складено податкову накладну № 2553 від 18 грудня 2017 року та надано її на реєстрацію.

28 грудня 2017 року позивачем отримано квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, згідно якої податкову накладну № 2553 від 18 грудня 2017 року прийнято, однак реєстрація зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, оскільки податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13 червня 2017 року № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 9619. Запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів.

28 березня 2018 року позивачем на підтвердження правомірності складення та подання спірної податкової накладної надіслано контролюючому органу електронним зв`язком повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, до якого долучено пояснення вих.№31 разом із копіями документів.

02 квітня 2018 року комісією Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області прийнято рішення № 625593/41204597 про відмову у реєстрації податкової накладної № 2553 від 18 грудня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з врахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, а саме договору щодо придбання товарів, документів щодо транспортування товарів (ТТН), платіжних доручень, банківських виписок з особових рахунків та ін.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі ПК України) (тут і далі в редакції станом на час подання податкової накладної) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Згідно із п. 74.2 ст. 74 ПК України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 74.3 ст. 74 ПК України передбачено, що зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Згідно із п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" №1246 від 29 грудня 2010 року (далі - Порядок №1246) (тут і далі в редакції станом на час подання податкової накладної), податкова накладна-електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Відповідно до п. 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис"; Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 встановлено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Також, і згідно із п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 201.16.1. п. 201.16 ст. 201 ПК України у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З наявної в матеріалах справи квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної № 2553 від 18 грудня 2017 року слідує, що контролюючим органом сформовано висновок про невідповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України за №567 від 13 червня 2017 року (далі Критерії оцінки ступня ризиків). Однак, у вказаній квитанції не вказано, ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику, ані конкретного переліку необхідних документів достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстру податкових накладних.

Згідно із п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб`єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі;

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

Колегія суддів зазначає, що первинним об`єктом судового дослідження в даній справі є обставини за яких відповідач вчинив дії про зупинення реєстрації податкових накладних. Підставою для таких дій мають бути: чіткі критерії оцінки ступеня ризиків відповідних господарських операцій; конкретний перелік документів, перелік яких встановлений податковим законодавством.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що ДФС України у квитанції від 28 грудня 2017 року повинна була чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, оскільки таке належне визначення ДФС України прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого тим же наказом Міністерства фінансів України за №567 від 13 червня 2017 року(далі Вичерпний перелік документів).

Відповідно до п. 1 Вичерпного переліку документів (тут і далі в редакції станом на час подання податкової накладної) у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків визначено конкретний перелік таких документів:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Згідно із п. 2 Вичерпного переліку документів письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку, платник податку подає до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що не зазначення відповідачем чіткого і конкретного критерію оцінки ступеня ризиків позбавило у спірних відносинах позивача можливості подати належний перелік документів, який необхідний для розблокування реєстрації податкової накладної №2553 від 18 грудня 2017 року, а отже дії відповідача по складенню квитанції від 28 грудня 2017 року вчиненні з порушення чинного законодавства, яке регулює обсяг повноважень контролюючого органу по зупиненню, поданих платниками податків на реєстрацію, податкових накладних.

Відповідно до п. 2 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21 лютого 2018 року (далі - Порядок №117), платники податку на додану вартість, у яких до 1 грудня 2017 року зупинено реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, що діяв до набрання чинності Законом України від 7 грудня 2017 року № 2245-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році", та які станом на 1 грудня 2017 року не подали пояснень і копій документів до таких податкових накладних/розрахунків коригування, мають право протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування, подати пояснення і копії документів до таких податкових накладних/розрахунків коригування на розгляд комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, порядок роботи яких затверджується цією постановою.

Пунктом 14 Порядку №117 передбачено, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Згідно із п. 15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Пунктом 16 Порядку №117 встановлено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п. п. 18, 20, 21 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі. Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для відмови у реєстрації податкової накладної № 2553 від 18 грудня 2017 року контролюючий орган визначив ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з врахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, а саме договору щодо придбання товарів, документів щодо транспортування товарів (ТТН), платіжних доручень, банківських виписок з особових рахунків та інше.

На підтвердження здійснення господарських операцій ТОВ "Нью Віта Груп" 28 березня 2018 року подано контролюючому органу повідомлення через програмне забезпечення МЕДОК письмові пояснення та документи, що підтверджують факт здійснення операції, а саме: копія квитанції № від 28 грудня 2017 року; копія видаткової накладної на ПП "Верес-Н"; копія договору оренди від 03 квітня 2017 року; копія податкової накладної на ПП "Верес-Н"; копія договору поставки від 07 листопада 2017 року; копія пояснень директора ТОВ "Нью Віта Груп" ОСОБА_1 ; копії видаткових накладних ДП "Савсервіс Карпати".

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції, а також в суді апеляційної інстанції будь-яких доказів на підтвердження нереальності господарської операції ТОВ "Нью Віта Груп", на підставі якої було складено податкову накладну № 2553 від 18 грудня 2017 року відповідачами не надано, а факт порушення позивачем вимог чинного законодавства, в тому числі Податкового кодексу України та Порядку №117, не доведено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення Головного управляння ДФС в Івано-Франківській області № 625593/41204597 від 02 квітня 2018 року, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 2553 від 18 грудня 2017 року є необґрунтованим.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постановах від 22 квітня 2019 року у справі №2040/5445/18 та від 16 квітня 2019 року у справі №826/10649/17.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в сумі 3524,00 грн, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи слідує, що позивач просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області за № 625593/41204597 від 02 квітня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2553 від 18 грудня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну № 2553 від 18 грудня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, днем набрання рішенням суду законної сили.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що судові витрати повинні покладатися як на Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області так і на Державну фіскальну службу України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1762,00 грн з кожного з відповідачів.

Пунктом 2 частини 2 ст. 317 КАС України передбачено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно із ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За наведених обставин колегія суддів вважає за можливе змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції, виклавши четвертий абзац в іншій редакції.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі № 0940/1777/18 змінити, виклавши четвертий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Віта Груп»(, вул. Незалежності 67, офіс 405, м. Івано-Франківськ, 76018) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності 20, м. Івано-Франківськ, 76000) сплачений судовий збір в сумі 1762, 00 грн(одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні). Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Віта Груп»(, вул. Незалежності 67, офіс 405, м. Івано-Франківськ, 76018) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (, Львівська площа, 8, м. Київ, 04053) сплачений судовий збір в сумі 1762, 00 грн(одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).»

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін