Справа № 826/8318/18
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8318/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко А.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ісаєнко Ю.А., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового порядку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просив:

- визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці та неврахування стажу роботи за період з 13 серпня 1984 року по 01 лютого 1988 року та період з 03 лютого 1988 року до 14 листопада 1994 року;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити та виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зарахувавши до пільгового стажу роботу за період з 13 серпня 1984 року по 01 лютого 1988 року та період з 03 лютого 1988 року до 14 листопада 1994 року з дати звернення за призначенням, а саме з 07 вересня 2016 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII від 07 вересня 2016 року вересня 2017 року з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.09.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2.

До заяви було додано: довідку з ВАТ «Домобудівний комбінат № 1» від 29 серпня 2016 року № 10-к та № 11-к; накази про зарахування, звільнення та переміщення посад; наказ про проведення атестації робочого місця № 34 від 8 червня 1994 року; список робочих місць, які підлягали атестації № 34 від 8 червня 1994 року; довідку про заробітну плату від 1 вересня 2016 року № 50; копію трудової книжки; копію паспорту; копію військового квитка; копію ідентифікаційного коду.

Листом від 21 лютого 2017 року № 3094/06 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило позивача, що у поданих ним документах виникли розбіжності, що не дають права для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2.

Для встановлення факту роботи на посаді електрогазозварника, яка відноситься до Списку № 2 і надає право на строковий вихід на пенсію за віком позивач звернувся до місцевого загального суду.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17 листопада 2017 року у справі № 754/6100/17 встановлено факт роботи ОСОБА_2 на посаді електрогазозварника в Будівельно-монтажному управлінні № 6 ордена Леніна Головкиївміськбуд в період з 3 лютого 1988 року по 14 листопада 1994 року.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що позивач з 13 серпня 1984 року по 01 лютого 1988 року працював на посаді газозварником, повний робочий день та виконував роботи по зварюванню складних деталей, вузлів трубопроводів, сталевих та залізобетонних конструкцій, а з 03 лютого 1988 року по 14 листопада 1994 року працював на посаді електрогазозварника повний робочий день.

Наказом ДК Домобудівний комбінат №1 №83 від 13 грудня 1994 року затверджено результати атестації робочих місць за умовами праві, у відповідності до якого професії електрозварника ручного зварювання та електрогазозварника ручного зварювання є професіями з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на вихід на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку 2.

04 грудня 2017 року позивач повторно звернувся до відповідача, надавши рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 листопада 2017 року у справі № 754/6100/17 як уточнення його роботи на посаді електрогазозварника.

Листом від 14 лютого 2018 року № 2806/06 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило позивача про те, що надане ним судове рішення лише встановлює факт його роботи на посаді електрогазозварника в Будівельно-монтажному управлінні № 6 ордена Леніна Головкиївміськбуд в період з 03 лютого 1988 року по 14 листопада 1994 року. Враховуючи, що інших зобов'язань судовим рішенням не покладено, у відповідача відсутні законні підстави для призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку.

У звязку з наведеним, вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій, є трудова книжка.

Аналогічне правове положення закріплено й у статті 48 КЗпП України та в пункті 1 Порядку № 637.

Пунктами 1, 2, 20 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Наведене в сукупності свідчить про те, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 2.

Відповідно до Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, і Списку №2, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, у розділі ХХХІІІ «Загальні професії» передбачено професії електрозварника ручного зварювання 906), газозварника 620).

Колегія суддів зазначає, що «електрогазозварник» і «газоелектрозварник» - це різні найменування однієї професії, тому, при документальному підтвердженні їх зайнятості протягом повного робочого дня, особи, які працювали на таких посадах мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, за умови наявності достатнього спеціального стажу.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №174/658/16-а.

Крім того, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17 листопада 2017 року у справі № 754/6100/17, яке набрало законної сили 28 листопада 2017 року, встановлено факт роботи ОСОБА_2 на посаді електрогазозварника в Будівельно-монтажному управлінні №6 ордена Леніна Головкиївміськбуд в період з 03 лютого 1988 року по 14 листопада 1994 року.

Відповідно до наказу № 34 від 08 червня 1994 року «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці» до переліку професій, посад працівників, яким за результатами атестації робочих місць підтверджено право на державне пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 належить робоче місце електрогазозварника ручного зварювання по ремонту сантехнічних мереж житлового фонду ЖКК ДБК-I.

Відповідно до довідки ВАТ «Домобудівний комбінат № 1 імені М.В. Співака» від 29 серпня 2016 року № 11-к ОСОБА_2 працював в Будівельно-монтажному управлінні № 6 ордена Леніна Головкиївміськбуд з 03 лютого 1988 року по 14 листопада 1994 року електрогазозварником повний робочий день на будівництві нових будинків, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 2.

Отже, відповідачем безпідставно відмовлено позивачу листами № 3094/06 від 21 лютого 2017 року та від 14 лютого 2018 року № 2806/06 в призначенні пенсії за віком по Списку № 2 внаслідок наявності розбіжності в посадах.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції що позивачем надано суду достатні документальні докази, якими підтверджується протиправність дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2, проте, позовні вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача саме призначити пенсію не підлягають задоволенню, оскільки на даній стадії вони є передчасними і призведуть до втручання в дискреційні повноваження відповідача щодо обчислення сумарного стажу роботи, зокрема пільгового, для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а відтак підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2018 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ісаєнко Ю.А.

Суддя Файдюк В.В.