Справа № 679/530/19
Суддя: Гавриленко О. М.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/62/2019
Справа № 679/530/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Василюк Л.С.,

номер справи 679/530/19,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач інспектор роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Кравець Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Нетішин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кравця Руслана Володимировича про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кравця Р.В. про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 19 березня 2019 року приблизно о 12 год. він рухався на своєму автомобілі марки «DAF XP», н.з. НОМЕР_1 , в с. Махнівка Козятинського району Вінницької області. Побачивши у дзеркало заднього виду, що позаду нього рухається службовий автомобіль поліції з увімкненим проблисковим маячком синього кольору, він надав йому дорогу - прийняв вправо та з`їхав на майданчик для автотранспорту, що розташований перед кафе, виконавши вимогу п.3.2 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України). Після чого, перед його автомобілем, зупинився зазначений службовий автомобіль поліції з увімкненим проблисковим маячком синього кольору та працівники поліції, які їхали у ньому, пред`явили йому звинувачення у тому, що на його автомобілі з порушеннями встановлені світлові прилади, на що він надав їм протокол технічного огляду транспортного засобу, в якому зазначено, що будь-яких технічних невідповідностей на автомобілі немає. Після того, як працівникам поліції було пред`явлено протокол технічного огляду транспортного засобу, претензій до нього щодо світлових приладів не було.

Однак працівники поліції склали на нього постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що він, не включив аварійну сигналізацію після зупинки працівниками поліції, в порушення вимог п.п. 9.9 «б» ПДР України.

Мотивуючи свою невинуватість позивач зазначив, що не порушував ПДР України. Вказує на протиправність дій поліцейського при винесенні відносно нього постанови, оскільки останній виніс таку за відсутності доказів його винуватості, без врахування його пояснень та без складення адміністративного протоколу, при цьому не дотримався вимог ст. 268 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що п. 8.9 ПДР України передбачає, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки. Оскільки вимога працівниками поліції не була подана у спосіб зазначений вище, то позивач вказує про відсутність у його діях порушень ПДР України.

За вказаних обставин позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК №392578 від 19 березня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу закрити.

Відзив на позовну заяві із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову відповідачем до суду не подано.

Будь-яких заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 березня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити з підстав зазначених у позові. Додатково зазначив, що вимоги працівників поліції до нього щодо зупинки автомобіля не було, надавши безперешкодний проїзд працівникам поліції він сам зупинився біля кафе, щоб купити води, що може підтвердити свідок ОСОБА_3 , який їхав з ним в автомобілі на пасажирському сидінні. На підтвердження тих обставин, що будь-яких технічних невідповідностей на його автомобілі немає надав протокол технічного огляду транспортного засобу.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши позивача, свідка, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтується вимоги позивача, дослідивши та оцінивши докази, вважає, що позов належить задовольнити частково зважаючи на таке.

Судом установлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі НК №392578 від 19 березня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та застосоване до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень (арк. спр. 4).

ОСОБА_1 категорично заперечуючи вчинення ним даного адміністративного правопорушення та вказуючи на протиправність дій відповідача, звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність, зокрема за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Виходячи із змісту оскарженої постанови, особою, яка її винесла, було встановлено, що 19 березня 2019 року о 12 год. 48 хв. на а/д М21, 243 км., водій після зупинки працівниками поліції за порушення п. 19.7 ПДР України не увімкнув аварійно-світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9. «б» ПДР України.

Разом з тим, суд не може вважати вказані обставини доведеними належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки такі в матеріалах справи відсутні.

При цьому, суд погоджується з твердження позивача про те, що він не був зупинений працівниками поліції у відповідності до вимог п. 8.9 ПДР України, а отже у останнього, за встановлених судом обставин, був відсутній обов`язок вмикати аварійно-світлову сигналізацію.

На підтвердження таких обставин у судовому засіданні вказав також свідок ОСОБА_3 Підтверджуються такі обставини і даними відеозапису, наданого позивачем.

В свою чергу, ухвалою суду (арк. спр. 5) відповідачу було запропоновано подати відзив на позов, а тому у зв`язку із його ненаданням у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС).

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та знаходить, що за обставинами справи копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана належним доказом по даній справі відповідно до положень статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в ній повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій та не надано обґрунтованих доводів прийняття оскаржуваної постанови відповідно до норм КУпАП.

Що стосується вимоги позивача про визнання постанови протиправною, суд прийшов висновку, що в задоволенні такої слід відмовити зважаючи на відсутність такого права у суду згідно приписів ч. 3 ст. 286 КАС України, яка містить виключний перелік рішень, які має право прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом часткового задоволення позову.

Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми права, які містяться у ст.ст. 9, 122, 251, 280 КУпАП, з урахуванням норм права, що містяться у ч. 2 ст. 19 Конституції України, та на окремі з яких вірно посилався позивач у позовній заяві.

Вирішуючи питання судових витрат, суд прийшов наступного.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінет Міністрів України. За подання заяви про перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення судовий збір не справляється у відповідності до ст. 297-4 КУпАП.

Враховуючи приписи наведених норм закону та зважаючи на відсутність інших осіб, які понесли судові витрати, суд прийшов висновку, що такі необхідно компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінет Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 90, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кравця Руслана Володимировича про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кравця Руслана Володимировича серії НК №392578 від 19 березня 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В позові ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кравця Руслана Володимировича про визнання постанови протиправною - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Славутським МВ УМВС України в Хмельницькій області 20 серпня 1997 року.

Відповідач інспектор роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Кравець Руслан Володимирович, місце перебування: 21010, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24.

Повне рішення суду складено 20 травня 2019 року.

Суддя О.М. Гавриленко