Справа № 826/5383/18
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5383/18 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ісаєнко Ю.А., Файдюка В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехтранс» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екотехтранс» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.02.2018 року № 2.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції обставинам справи, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Екотехтранс» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із ТОВ «Арсенал Пром» за період з 01.02.2017 року по 30.04.2017 року.

За результатами перевірки складено акт від 22.01.2018 року №20/26-15-14-02-05/37311158.

В акті перевірки зафіксовано в акті порушення ТОВ «Екотехтранс» вимог пункту 185.1 статті 185, пункту 198.3 статті 198, пунктів 201.1 та 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 66 000 грн, у тому числі за лютий 2017 року в сумі 33 314 грн, за березень 2017 року в сумі 16 633 грн, за квітень 2017 року - в сумі 16 053 грн.

08.02.2018 року на підставі висновків акту перевірки від 22.01.2018 року №20/26-15-14-02-05/37311158 ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №2, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «Екотехтранс» з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 82 500 грн, з яких 66 000 грн - за податковим зобов`язанням, 16 500 грн - за штрафними санкціями.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Екотехтранс» перебувало в господарських правовідносинах із ТОВ «Арсенал Пром» згідно з:

- договором підряду №140217-П від 14.02.2017 року, відповідно до умов якого ТОВ «Арсенал Пром», як підрядник, зобов`язалося на свій ризик виконати власними силами, або силами залучених субпідрядних організацій роботи з очистки каналізації, оброблення та знешкодження рідких відходів, а позивач, як замовник, зобов`язався прийняти і оплати їх;

- договором поставки №140217-Т від 14.02.2017 року, відповідно до умов якого ТОВ «Арсенал Пром», як постачальник, зобов`язалося проводити поставку (продаж) ТОВ «Екотехтранс», як покупцю, у власність (повне господарське відання) товари окремими партіями, відповідно до замовлення покупця, а покупець зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату (п. 1.1 Договору). Згідно з пунктом 1.2 Договору №140217-Т від 14.02.2017 року асортимент, найменування, кількість, ціна та загальна вартість товару зазначаються в бухгалтерських документах постачальника рахунку-фактурі, видаткових накладних, які після підписання сторонами мають юридичну силу специфікації в розумінні статті 226 ГК України та є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з наявної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації ТОВ «Арсенал Пром» (код 41039118) зареєстроване 20.12.2016 року, у процесі припинення не перебуває, керівник - Васильєв А.В.

Починаючи з 01.02.2017 року, ТОВ «Арсенал Пром» є платником ПДВ (ІПН 03).

На виконання вказаних договорів ТОВ «Арсенал Пром» виставило ТОВ «Екотехтранс» рахунки: №1402 від 14.02.2017 року, №1502 від 15.02.2017 року, №10 від 21.02.2017 року, №2102 від 21.02.2017 року, №2702 від 27.02.2017 року, №0103 від 01.03.2017 року, №0303 від 03.03.2017 року, №1403 від 14.03.2017 року на поставку технічної води для прочистки каналізації та проведення робіт з профілактичної прочистки каналізаційних мереж за адресами позивача на загальну суму 396 000 грн, в тому числі ПДВ в сумі 66 000 грн.

Факт надання ТОВ «Арсенал Пром» послуг і поставки ним товарів згідно вказаних договорів підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №26 від 14.02.2017 року, №27 від 15.02.2017 року, №215 від 21.02.2017 року, №134 від 21.02.2017 року, №261 від 27.02.2017 року, №32 від 01.03.2017 року, №6 від 03.03.2017 року, №57 від 14.03.2017 року та видатковими накладними №26 від 14.02.2017 року, №27 від 15.02.2017 року, №215 від 21.02.2017 року, №134 від 21.02.2017 року, №216 від 27.02.2017 року.

Також судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Арсенал Пром» виписано ТОВ «Екотехтранс» податкові накладні №26 від 14.02.2017 року, №27 від 15.02.2017 року, №134 від 21.02.2017 року, №215 від 21.02.2017 року, №261 від 27.02.2017 року, №32 від 01.03.2017 року, №6 від 03.03.2017 року, №57 від 14.03.2017 року.

Оплата наданих ТОВ «Арсенал Пром» послуг та поставленого товару в загальній сумі 396000 грн, в тому числі ПДВ в сумі 66 000 грн, підтверджується виписками по рахунку ТОВ «Екотехтранс» в ПАТ «Сбербанк» за 15.02.2017 року, за 16.02.2017 року, за 22.02.2017 року, за 28.02.2017 року, за 01.03.2017 року, за 03.03.2017 року, за 14.03.2017 року, та в ПАТ «АКБ «Конкорд» за 17.05.2017 року, а також зазначеними в акті перевірки платіжними дорученнями від 15.02.2017 року №592, від 16.02.2017 року №594, від 22.02.2017 року №602, від 28.02.2017 року №611, від 01.03.2017 року №617, від 03.03.2017 року №615, від 14.03.2017 року №637, від 17.05.2017 року №9. Кредиторська заборгованість по взаємовідносинах із ТОВ «Арсенал Пром» у позивача за вказаними договорами відсутня.

Факт використання ТОВ «Екотехтранс», придбаних у ТОВ «Арсенал Пром» товарів (технічна вода для прочистки каналізації) та послуг по прочистці каналізації у власній господарській діяльності позивача підтверджують: рахунком на оплату №117 від 13.02.2017 року, виставленим для ТОВ «СЕУ» (), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №104 від 14.02.2017 року, податковою накладною №34 від 14.02.2017 року; рахунком на оплату №115 від 13.02.2017 року, виставленим для ДП «Курені» (), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №105 від 14.02.2017 року, податкова накладна №33 від 14.02.2017 року; додатковою угодою №3 від 10.01.2017 року до Договору про виконання (надання) робіт (послуг) з обслуговування каналізації №020215-1 від 02.02.2015 року, укладеною з ПАТ «Київхліб» (), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №106 від 14.02.2017 року, податковою накладною №35 від 14.02.2017 року; договором №200115-4 від 20.01.2015 року, укладеним з ТОВ «Проект Майстер» (), рахунком на оплату №29 від 13.01.2017 року, актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №109 від 15.02.2017 року, податковою накладною №39 від 15.02.2017 року; рахунком на оплату №118 від 14.02.2017 року, виставленим для ПрАТ «Готель «Салют» (), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №113 від 16.02.2017 року, податковою накладною №42 від 16.02.2017 року; договором виконання робіт від 10.01.2017 року №100117-5, укладеним з ТОВ «Глобал Констракшн» (), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №117 від 16.02.2017 року, податковою накладною №44 від 16.02.2017 року; договором виконання робіт від 10.01.2017 року №100117-3, укладеним з ТОВ «Сіметра» (), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №115 від 16.02.2017 року, податковою накладною №45 від 16.02.2017 року; додатковою угодою №5 від 14.12.2016 року до Договору №1001-1 від 10.01.2013 року, укладеною з ПАТ «Оболонь» (), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №142 від 28.02.2017 року, податковою накладною №62 від 28.02.2017 року; договором на виконання робіт від 20.02.2017 року №280217-1, укладеним з ПрАТ «Президент-Готель» (), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №159 від 28.02.2017 року, податковою накладною №63 від 28.02.2017 року; договором виконання робіт від 10.01.2017 року №100117-2, укладеним з ПАТ «Полюс» (), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №140 від 01.03.2017 року, податковою накладною №61 від 28.02.2017 року; договором на виконання робіт від 24.02.2017 року №030217-1, укладеним з ПІІ «Тойота-Україна» (), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №152 від 06.03.2017 року, податковими накладними №6 від 03.03.2017 року та №7 від 06.03.2017 року.

Проведення розрахунку з позивачем за виконані роботи вказаними контрагентами підтверджуються банківськими виписками від 14.02.2017 року, 15.02.2017 року, 16.02.2017 року, 28.02.2017 року, 03.03.2017 року, 06.03.2017 року, 27.03.2017 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг .

Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ПК України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вищевикладених положень вбачається, що формування податкового кредиту є правом платника податку щодо зменшення податкових зобов`язань звітного періоду, яке виникає виключно за наявності податкових накладних. Закон забороняє включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів (робіт, послуг), якщо ці суми не підтверджені податковими накладними, та передбачає відповідальність платника податків за порушення цих вимог у вигляді фінансових санкцій.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на момент здійснення вказаних правовідносин, контрагент позивача був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як платник податку та йому присвоєно індивідуальний податковий номер.

Відповідно до п. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивачем були реально здійснені та фактично виконані господарські операції по взаємовідносинах з контрагентом, який на момент здійснення господарської діяльності був зареєстрований як платник податку на додану вартість, то податкове повідомлення-рішення винесено податковим органом безпідставно та необґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ісаєнко Ю.А.

Суддя Файдюк В.В.