Справа № 1.380.2019.001529
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.001529
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого-судді Мричко Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Кулик С.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Каплі Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2., Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФ України у Львівській області, Відповідач), в якому просив суд:

1. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_2 , до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, періоди роботи:

- з 10.09.1979 по 01.09.1980 - вчитель музики і співів Блажівської восьмирічної школи (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- з 01.09.1980 по 27.08.1981 - вчитель музики і співів у Нововитківській середній та Сушнівській восьмирічній школах (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- з 27.07.1981 по 01.09.1989 - вчитель музики і співів Вузлівської середньої школи (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- з 01.09.1989 по 01.09.1993 - вчитель музики і співів Дмитрівської середньої школи (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- з 30.08.1993 по 09.11.2018 (день призначення пенсії по віку) - викладач і керівник гуртків Радехівської районної школи мистецтв ім. Митрополита Андрея Шептицького (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою судді від 05.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що за результатами розгляду його заяви від 27.11.2018 ГУ ПФ України у Львівській області листом від 11.02.2019 № 1/М-1/20/07.05-06 повідомило про те, що йому відмовлено у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Як на підставу такої відмови, Відповідач вказав, що період працевлаштування Позивача у Радехівській районній школі мистецтв ім. Митрополита Андрея Шептицького, на посаді вчителя і керівника гуртків, як закладу позашкільної освіти не дає право на отримання грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає таку відмову неправомірною, оскільки його страховий стаж на посадах передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить понад 35 років і до призначення пенсії по віку жодних виплат не отримував.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву (арк. справи 40-45), в якому просив суд відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що рішенням від 11.02.2019 № 1/М-1/20/07.05-06 відділом з питань призначення та перерахунків пенсій № 22 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФ України у Львівській області, відмовлено Позивачу в призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує на те, що спеціалістами управління проводилась позапланова перевірка достовірності документів Позивача щодо підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. За результатами вказаної перевірки було встановлено, що Позивач з 2010 по 2017 роки працював на посаді вчителя та акомпаніатора. Тому, на думку Відповідача, періоди роботи на посаді вчителя та акомпаніатора не зараховується до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, оскільки такі посади не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник Відповідача позовні вимоги заперечила з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із записів трудової книжки (арк. справи 17-19), ОСОБА_2 працював:

- з 10.09.1979 по 01.09.1980 - на посаді вчителя музики і співів Блажівської восьмирічної школи;

- з 01.09.1980 по 27.08.1981 - на посаді вчителя музики і співів у Нововитківській середній та Сушнівській восьмирічній школах;

- з 27.07.1981 по 01.09.1989 - на посаді вчителя музики і співів Вузлівської середньої школи;

- з 01.09.1989 по 01.09.1993 - на посаді вчителя музики і співів Дмитрівської середньої школи;

- з 30.08.1993 по 09.11.2018 - на посаді викладача і керівника гуртків Радехівської районної школи мистецтв ім. Митрополита Андрея Шептицького .

Як видно з матеріалів справи 27.11.2018 ОСОБА_2 звертався до відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 22 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФ України у Львівській області із заявою щодо виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 22 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФ України у Львівській області листом від 11.02.2019 № 1/М-1/20/07.05-06 відмовив Позивачу у виплаті грошової допомоги та повідомив про відсутність підстав для зарахування періоду роботи з 30.08.1993 на посаді викладача і керівника гуртків районної школи мистецтв до страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (арк. справи 24-25).

Позивач не погоджуючись з відмовою Відповідача щодо виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернувся до суду за захистом свого права.

При вирішенні спору, суд виходив з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003.

Пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 вказаного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального трудового стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, мають право на пенсію за вислугу років.

Згідно з статті 29 Закону України «Про освіту» структура освіти включає: дошкільну освіту; загальну середню освіту; позашкільну освіту; професійно-технічну освіту; вишу освіту; післядипломну освіту; аспірантуру; докторантуру; самоосвіту.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

На підставі пункту 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), належать до позашкільних навчальних закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд встановив, що невиплата ГУ ПФУ у Львівській області Позивачу грошової допомоги зумовлена тим, що Відповідач не зарахував до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення такої грошової допомоги, стаж роботи ОСОБА_2 в період з 30.08.1993 по 09.11.2018, на посаді викладача і керівника гуртків Радехівської районної школи мистецтв ім. Митрополита Андрея Шептицького , з підстав відсутності такої посади у Переліку № 909.

Однак суд звертає увагу на те, що за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України, Кабінет Міністрів України погодився поширити на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.93 № 909, без внесення змін до неї (доручення Кабінету Міністрів України від 06.01.95 № 397/21).

Зазначене ґрунтується і на положеннях Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2007 № 4-рп/2007, у пункті 3.4 якого вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Згідно з частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 3 ст. 46 Конституції України).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що конституційне та законодавче регулювання захисту прав і свобод людини узгоджується із міжнародно-правовими актами, а саме Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), яка була ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 14.20.2010 у справі «Щокін проти України», зокрема у пунктах 52, 56, зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що викладач школи мистецтв є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи на посаді викладача школи мистецтв має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17, яку суд враховує при прийнятті рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Позивач, підпадає під дію пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та має право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги Позивача обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат, суд вважає, що такі слід стягнути на користь Позивача, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Під час звернення до суду ОСОБА_2 сплатив судовий збір, що підтверджується квитанцією № 6 від 01.04.2019 (арк. справи 5).

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) зарахувати ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, періоди роботи:

- з 10.09.1979 по 01.09.1980 - на посаді вчителя музики і співів Блажівської восьмирічної школи;

- з 01.09.1980 по 27.08.1981 - на посаді вчителя музики і співів у Нововитківській середній та Сушнівській восьмирічній школах;

- з 27.07.1981 по 01.09.1989 - на посаді вчителя музики і співів Вузлівської середньої школи;

- з 01.09.1989 по 01.09.1993 - на посаді вчителя музики і співів Дмитрівської середньої школи;

- з 30.08.1993 по 09.11.2018 (день призначення пенсії по віку) - на посаді викладача і керівника гуртків Радехівської районної школи мистецтв ім. Митрополита Андрея Шептицького .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) грошову допомогу, у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір, в сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 20.05.2019.

Суддя Мричко Н.І.