Справа № 826/324/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/324/18 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Коротких А.Ю.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду державного майна України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 січня 2019 року, що прийняте у місті Києві, у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Черкаській області до Фонду державного майна України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ПАТ «Черкаський приладобудівний завод» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: звернути стягнення боргу ПрАТ «Черкаський приладобудівний завод» в сумі 5 088 028,38 на кошти Фонду державного майна України з рахунків, що обслуговують такого платника, кошти на користь бюджету через Головне управління ДФС у Черкаській області.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 січня 2019 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для звернення стягнення на кошти відповідача відсутні.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ПрАТ «Черкаський приладобудівний завод» є акціонерним товариством, частка держави у статутному фонді відповідача становить 99,46%, перебуває в управлінні відповідача.

За ПрАТ «Черкаський приладобудівний завод» рахується податковий борг в загальному розмірі 5 088 028,38 грн.

Позивачем вживалися заходи щодо погашення податкового боргу.

Так, постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 17.11.2011 у справі №2а/2370/8111/11, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2012, подання Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (ДПІ у м. Черкаси) до Публічного акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод» (ПАТ «Черкаський приладобудівний завод») про стягнення коштів за податковим боргом задоволено повністю: стягнуто з ПрАТ «Черкаський приладобудівний завод» до бюджету через ДПІ у м. Черкасах з рахунків у банках, обслуговуючих платника, податковий борг з податку на додану вартість та земельному податку в сумі 303 229,89 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.01.2017 у справі №823/2040/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2017, задоволено позов ДПІ у м. Черкасах до ПАТ «Черкаський приладобудівний завод» про стягнення коштів за податковим боргом: стягнуто з рахунків у банках, за виключенням рахунків зі спеціальним режимом використання, що обслуговують ПАТ «Черкаський приладобудівний завод» на користь бюджету через ДПІ у м. Черкасах податковий борг в сумі 3 475 600,60 грн.

Вказані судові рішення не були виконані у зв`язку із відсутністю коштів на рахунках ПАТ «Черкаський приладобудівний завод» (в подальшому ПрАТ «Черкаський приладобудівний завод»).

ДПІ у м. Черкасах 13.09.2011 прийнято рішення про опис майна в податкову заставу №847/24-109 від. В зв`язку з наявністю податкового боргу податкова застава зареєстрована в державному реєстрі рухомого майна 16.09.2011 за №11614471 згідно акту опису майна №51 від 15.09.2011. Обтяження нерухомого майна внесено до державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень №811555 від 23.04.2013 згідно акту опису №21 від 30.03.2012.

ДПІ у м. Черкасах звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ПАТ «Черкаський приладобудівний завод», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ФДМ України про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна ПАТ «Черкаський приладобудівний завод», що перебуває в податковій заставі.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2016 у справі №823/1472/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016, в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Згідно судових рішень у справі №823/1472/14, підставою для відмови у задоволенні позову слугувало те, що позивач не надав доказів здійснення спеціальної процедури відчуження майна відповідача (звернення до ФДМ України - власника майна ПАТ «Черкаський приладобудівний завод»). Вказано, що відповідно до статті 1 Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 07.07.1999 №847 затверджено перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, згідно з додатком 1, до яких також і належить ПАТ «Черкаський приладобудівний завод».

Враховуючи викладені обставини, з метою погашення існуючої заборгованості ПрАТ «Черкаський приладобудівний завод» та у зв`язку із відсутністю майна, що може бути відчужено, ГУ ДФС у Черкаській області звернулося до відповідача з поданням від 13.10.2017 №27542/23-00-17-02-19 щодо прийняття рішення відповідно до пункту 96.2 статті 96 Податкового кодексу України (далі - ПК).

Листом від 13.11.2017 №10-51-21408 відповідач повідомив ГУ ДФС у Черкаській області про те, що він листом від 26.10.2017 №10-51-20176 запропонував ПрАТ «Черкаський приладобудівний завод» опрацювати питання досудової санації товариства та внести відповідні пропозиції на розгляд Фонду, визнав незадовільною роботу керівника ПрАТ «Черкаський приладобудівний завод» та зобов`язав його підготувати пропозиції щодо виходу товариства на беззбиткову діяльність. Одночасно повідомлено, що відповідно до фінансових планів ПрАТ «Черкаський приладобудівний завод» на 2017 та 2018 роки товариство планує отримання прибутку. Також вказано, що після опрацювання відповідних пропозицій товариства відповідач прийме відповідне рішення та повідомить про нього ГУ ДФС у Черкаській області додатково.

Оскільки у відповідь на подання позивача відповідач відмовив у прийнятті одного з рішень, передбачених пунктом 96.2 статті 96 ПК, позивач звернувся до суду із позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що позивач за наявності на те достатніх підстав звернувся до суду із позовом про звернення стягнення податкового боргу ПрАТ «Черкаський приладобудівний завод» у сумі 5 088 028,38 грн на кошти Фонду державного майна України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до пункту 96.2 статті 96 ПК, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобов`язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про: 96.2.1. надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків; 96.2.2. досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету; 96.2.3. ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; 96.2.4 . виключення платника податків із переліку об`єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.

Згідно пункту 96.3 статті 96 ПК відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення. У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Таким чином, зверненню податкового органу до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить платник податків, що заборгував, повинні передувати наступні обставини:

- сума коштів, отриманих внаслідок реалізації внесеного в податкову заставу майна не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів;

- у боржника відсутнє майно, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено.

При цьому, боржником для цілей застосування пункту 96.2 статті 96 ПК може бути лише державне підприємство, яка не підлягає приватизації, або казенне підприємство, а орган, до якого звертається податкова інспекція повинен бути наділений повноваженнями у сфері управління таким підприємством.

Досліджуючи правосуб`єктність відповідача по відношенню до третьої особи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 63 Господарського кодексу України залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства приватні та державні підприємства. Так, приватне підприємство діє на основі приватної власності громадян чи суб`єкта господарювання (юридичної особи), а державне - на основі державної власності.

Частиною 2 статті 80 цього Кодексу встановлено, що акціонерним товариством є господарське товариство, яке має статутний капітал, поділений на визначену кількість акцій однакової номінальної вартості, і несе відповідальність за зобов`язаннями тільки майном товариства, а акціонери несуть ризик збитків, пов`язаних із діяльністю товариства, в межах вартості належних їм акцій.

Вказане визначення акціонерного товариства узгоджується із визначеннями, що наведені нормами статті 152 Цивільного кодексу України та статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства».

Акція - це іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств (частина 1 статті 6 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок»).

Прості акції надають їх власникам право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів, на участь в управлінні акціонерним товариством, на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації та інші права, передбачені законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств. Прості акції надають їх власникам однакові права (частина 7 статті 6 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок»).

Згідно статті 85 Господарського кодексу України та частини 1 статті 115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески (вклад до статутного капіталу), продукції, виробленої в результаті господарської діяльності товариства, доходів, одержаних від господарської діяльності товариства, іншого майна, набутого товариством на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до статті 155 Цивільного кодексу України статутний капітал акціонерного товариства утворюється з вартості вкладів акціонерів, внесених внаслідок придбання ними акцій.

Враховуючи приведені норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, акціонерне товариство, як суб`єкт господарювання, утворюється на майновій основі, що складається з вкладів акціонерів у його статутний капітал, а відтак таке майно належить самому акціонерному товариству на праві власності. Засновники акціонерного товариства з моменту передачі товариству майнових внесків перестають бути власниками майна, що становить їх внески, здобуваючи у власність замість цього майна акції, емітовані товариством, та відповідно корпоративні права щодо цього товариства.

Оскільки ПрАТ «Черкаський приладобудівний завод» є акціонерним товариством, у якому 99,46% акцій перебувають у державній власності, держава, набувши корпоративні права, має право брати участь в управлінні ним. Однак, власником майна, яке передано до статутного капіталу третьої особи, є саме ПрАТ «Черкаський приладобудівний завод», а не держава.

Колегія суддів наголошує, що форма права власності на акції, емітовані акціонерним товариством, і форма права власності на майно, яке належить цьому акціонерному товариству, є різними через те, що зазначені акції та майно є окремими об`єктами права власності. Тому поняття «власник майна» та «власник корпоративних прав» не є тотожними.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 18 лютого 2002 року №3/566а. На переконання Верховного Суду України неможливо водночас мати право власності на акції і на майно, передане в їх оплату.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що третя особа не наділена такою ознакою державного підприємства як наявність державного майна, як це передбачено статтею 63 Господарського кодексу України, а тому не вважається державним підприємством в розумінні статті 96 ПК.

При цьому доказів того, що відповідач є органом виконавчої влади, до сфери управління (саме управління) якого належить майно третьої особи, як платника податків, з точки зору належності, достатності та допустимості доказів позивачем не доведене.

Відтак, до погашення заборгованості ПрАТ «Черкаський приладобудівний завод» не може застосовуватись передбачений статтею 96 ПК порядок.

Аналогічну позицію судів попередніх інстанцій підтримав Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 по справі № 826/11262/15.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування викладених норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду не відступала (стаття 347 КАС).

При цьому, колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на рішення Верховного Суду у справах №№815/3834/17, 813/2851/17, 814/12/17 оскільки у цих справах вирішувався спір щодо погашення заборгованості безпосередньо державних та комунальних підприємств, водночас у справі, що розглядається, має місце спір щодо погашення заборгованості акціонерного товариства.

Щодо посилань на визначення державного підприємства, наведеного у Законі України «Про фінансову реструктуризацію», то колегія суддів наголошує на тому, що цей закон прийнятий вже після виникнення спірної заборгованості, є чинним лише три роки з дня набрання ним чинності (пункт 2 статті 31), а значення термінів, передбачених частиною першою статті 1 вживаються виключно для цілей цього закону, тобто при проведенні процедури добровільної фінансової реструктуризації. Тому, застосування визначення державного підприємства, наведеного у Законі України «Про фінансову реструктуризацію», для цілей застосування статті 96 ПК колегія суддів вважає недоречним.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду державного майна України задовольнити.

Скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 січня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов Головного управління ДФС у Черкаській області до Фонду державного майна України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ПАТ «Черкаський приладобудівний завод» про стягнення податкового боргу залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіна

Суддя А.Ю. Коротких

Повний текст постанови складений 16.05.2019.