Справа № 295/3893/17
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відкриття апеляційного провадження

Справа № 295/3893/17

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Зосименко О.М.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

17 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 13 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 13 вересня 2018 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду І інстанції та направити справу для продовження розгляду. Крім того, апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного судового акту.

Перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що останнє підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" визначено, що суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.1997 №475/97 право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як слідує з рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини" правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Так, клопотання апелянта обґрунтоване тим, що копію повного тексту оскаржуваного судового рішення отримано нею лише 08 січня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.87), і вперше з апеляційною скаргою звернулась до суду 18 січня 2019 року, тобто в межах п`ятнадцятиденного терміну визначеного законом, що підтверджується наявними у справі доказами.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та наявність підстав для його поновлення.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність її вимогам ст. 296 КАС України, суд вважає, що вказана апеляційна скарга подана з додержанням вищезазначених вимог та відсутні перешкоди для постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 300 КАС України якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність її вимогам статті 296 КАС України, суд вважає, що вказана апеляційна скарга подана з додержанням вищезазначених вимог, та відсутні перешкоди для постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 296, 300 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 13 вересня 2019 року.

2. Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 13 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та стягнення заборгованості.

3. Надіслати учасникам справи копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження у справі.

4. Запропонувати учасникам відповідачу протягом п`яти днів з моменту отримання даної ухвали подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.