Справа № 813/1940/15
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

14 травня 2019 року

справа №813/1940/15

адміністративне провадження №К/9901/36626/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р.Ф.,

суддів - Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року у складі судді Лейко-Журомської М.В.

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року у складі суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я., Святецького В.В.

у справі № 813/1940/15 (876/8995/15)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Техенерго»

до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

17 квітня 2015 року Приватне акціонерне товариство «Техенерго» (далі - Товариство, позивач у справі) звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області (після реорганізації Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області) (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просило визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість, з мотивів безпідставності його прийняття.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 17 лютого 2015 року. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відповідачем конкретних доказів, на підставі яких можна дійти висновку про порушення платником податків норм податкового законодавства, суду не надано.

У червні 2017 року податковий орган подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення цих судів першої та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відзив на касаційну скаргу від позивача до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення судів попередніх інстанцій відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що податковим органом проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання податкового законодавства по взаєморозрахунках із ПрАТ «Укрзахіденерго» за період вересень 2013 року, лютий 2014 року, червень 2013 року, ТОВ «Пірол СКФ» за період березень 2014 року, а також документальне підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів (робіт, послуг) чи подальшу реалізацію цих товарів (робіт, послуг) від вище перелічених контрагентів. За результатами перевірки складено акт № 257/13-04-22-04/23891483 від 4 лютого 2015 року.

Перевіркою встановлено порушення Товариством пункту 198.3 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, чим занижено податок на додану вартість за березень 2014 року в сумі 16000,00 грн. На підставі встановлених порушень 17 лютого 2015 року контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 24000,00 грн (за основним платежем 16000,00 грн; за штрафними санкціями 8000,00 грн).

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При вирішенні питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права до спірних правовідносин, Суд виходить з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено що 25 лютого 2014 року між Товариством (Замовник) та ТОВ «Пірол СКФ» (Виконавець) укладено договір № 25/02-01 про надання послуг, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання щодо надання технічних послуг одного автокрану МКТТ-100

Згідно з пунктами 1.2 та 2.2 цього договору Виконавець зобов'язаний надати послуги своєчасно, якісно та у повному обсязі, а Замовник зобов'язаний прийняти належним чином виконані послуги Виконавця та оплатити їх. Місце надання послуг: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 95, Запорізька ТЕС. Відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 договору про надання послуг вартість послуг за одну відпрацьовану Виконавцем зміну становить 9600,00 грн, в тому числі податок на додану вартість 1600,00 грн, а вартість перевезення автокрану МКТТ-100 до місця надання послуг, становить 23400,00 грн, в тому числі податок на додану вартість 3900,00 грн.

Позивачем до перевірки надано та долучено до матеріалів справи акти здачі-прийняття робіт № 99/1 від 10 березня 2014 року, № 99/2 від 11 березня 2014 року, № 99/3 від 12 березня 2014 року, № 99/4 від 13 березня 2014 року, № 99/5 від 14 березня 2014 року, № 99/6 від 17 березня 2014 року, № 99/7 від 18 березня 2014 року, № 99/8 від 19 березня 2014 року, № 99/9 від 20 березня 2014 року, № 99/10 від 21 березня 2014 року, № 99/11 від 24 березня 2014 року.

Розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі. На виконання вказаного договору Виконавцем виписано податкові накладні № 70 від 13 березня 2014 року на суму 96000,00 грн в тому числі податок на додану вартість 16000,00 грн та № 130 від 26 березня 2014 року на суму 96000,00 грн в тому числі податок на додану вартість 16000,00 грн.

Позивач відобразив господарські операції з ТОВ «Пірол СКФ» у бухгалтерському обліку та по податковому обліку відніс до складу податкового кредиту зокрема суму 16000,00 грн податку на додану вартість за березень 2014 року.

Вказані документи досліджені судами попередніх інстанцій, копії долучені до матеріалів справи. Доводами касаційної скарги не ставиться під сумнів форма та зміст зазначених первинних документів, їх відповідність приписам частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

В касаційній скарзі податковий орган вказує, що за результатами перевірки ТОВ «Пірол СКФ» встановлено відсутність реальної можливості поставок товарів (робіт, послуг).

Суд не погоджується з таким доводом податкового органу, оскільки єдиним документом, долученим до матеріалів справи є акт про неможливість проведення зустрічної звірки, який податковий орган помилково ототожнює з актом, складеним за результатами перевірки.

Пунктом 73.5 статті 73 Податкового кодексу України встановлено, що зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Тим більш неможливо ототожнювати акт про неможливість проведення зустрічної звірки з актом перевірки та використовувати його як належний та допустимий доказ при розгляді господарської діяльності контрагента.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення судами попередніх інстанцій) встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічні вимоги встановлені частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, яка діє на час розгляду справи Верховним Судом.

Враховуючи зазначене, суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що відповідачем конкретних доказів, на підставі яких можна дійти висновку про порушення платником податків норм податкового законодавства, суду не надано.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Відповідач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно здійснення господарських операцій із контрагентом позивача, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга залишається без задоволення, а рішення судів- без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року у справі № 813/1940/15 (876/8995/15) залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер