Справа № 816/1941/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 р.Справа № 816/1941/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Калитки О. М. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник позивача Несін С.В.

представник відповідача Сулима А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 26.09.18 року по справі № 816/1941/18

за позовом Приватного підприємства "Світло-Енерго"

до Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство "Світло-Енерго", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення № 418791/35360095 від 14 грудня 2017 року; зобов`язати ДФС України здійснити дії по реєстрації (зареєструвати) податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року адміністративний позов Приватного підприємства "Світло-Енерго" задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, а саме: Наказу Міністерства фінансів України від 13.06.2017 р. № 567, яким затверджено Критерії оцінки ступеня ризиків, п.44.1 ст. 44, п. 74.2 ст. 74, пп.а, б п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 201.16 ст. 201 ПК України, ст.ст. 72, 73,90, 242 КАС України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зокрема, зазначив, що позивачем не надано жодного первинного документа на підтвердження факту реалізації товарів на адресу ТОВ "Елагрос".

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Проте, колегія суддів не може прийняти до уваги зазначений відзив, оскільки він не оформлений належним чином, а саме відсутній підпис заявника документу.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Приватне підприємство "Світло-Енерго" (ідентифікаційний код юридичної особи 35360095) зареєстровано юридичною особою в установленому законодавством порядку та включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно довідки із Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 25.12.2012 ПП "Світло-Енерго" здійснює, зокрема, наступні види економічної діяльності за КВЕД: 46.43 оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 43.21 електромонтажні роботи; 46.49 оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.69 оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; 46.74 оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля.

В рамках визначених вище видів економічної діяльності 10.11.2017 між ПП "Світло-Енерго" (постачальник) та ТОВ "Елагрос" (покупець) був укладений договір постачання № СЕ-10-11-2017-Е (а.с. 11).

По факту постачання товарно-матеріальних цінностей позивачем відповідно до приписів п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України була складена податкова накладна від 22.11.2017 № 11 на загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням ПДВ, 22687,20 грн. (в т.ч. ПДВ 3781,20 грн.) (а.с. 12) та 05.12.2017 направлена для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно інформації, зазначеної у Квитанції № 1, направленої позивачу ДФС України через "Автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронних документів ДФС України, версія 2.2.16.16" реєстрація даної податкової накладної була зупинена відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ, оскільки ПН відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПК РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567 (а.с. 42).

На виконання п.п. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 ПКУ позивачем на адресу ДФС України направлено повідомлення від 07.12.2017 № 2 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по зупиненій ПН (а.с. 43).

До даного повідомлення позивачем додано видаткову накладну №000186 від 21.11.2017.

За результатами розгляду поданих позивачем документів комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийнято рішення від 14.12.2017 №418791/35360095, яким відмовлено ПП "Світло-Енерго" у реєстрації податкової накладної від 22.11.2017 № 11 з підстав "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та / або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування" (а.с. 44).

Не погодившись із таким рішенням відповідача ПП "Світло-Енерго" звернулося до суду із даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що у позивача наявні передбачені чинним законодавством документи, необхідні для складання та реєстрації податкової накладної № 11 від 22.11.2017 р., а отже у ДФС України були відсутні правові підстави для відмови у її реєстрації.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з підпунктами "а", "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" № 1246 від 29 грудня 2010 року у відповідній редакції (далі за текстом - Порядок № 1246) податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Пунктом 201.16 статті 201 ПК України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 17 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 341), у разі відповідності податкових накладних та/або розрахунків критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення реєстрації таких податкових накладних та/або розрахунків коригування відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу, формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та /або розрахунку коригування, в якій зазначаються відомості та перелік документів, визначених підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) платнику податку.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

З аналізу даних норм законодавства вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Згідно з положеннями підпункту 201.16.2. пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно пп. 201.16.3. п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту.

Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Як встановлено судом, підставою для зупинення та відмови у реєстрації податкової накладної ПП "Світло-Енерго" від 22.11.2017 № 11 стала відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567, а саме: надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в оскаржуваному рішенні не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

У письмовому відзиві на позовну заяву відповідач вказував, що за висновком комісії позивач, повідомленням щодо подачі документів від 07.12.2017 №2, подав лише 1 документ - видаткову накладну №000186 від 21.11.2017, згідно якої ПП "Світло-Енерго" придбало у ТОВ "Сілтон-ЛТД" лампи, баласт, запалювальний пристрій, стартер-пускач, що недостатньо для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної.

Суд зауважує, що спірне рішення містить посилання на підставу для відмови в реєстрації податкової накладної від 22.11.2017 № 11 у чіткій відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 №190 "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" та за формою і змістом відповідає вимогам пункту 21 Порядку роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №566, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за №752/30620.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що визначені у вказаній постанові Кабінету Міністрів України підстави для відмови у реєстрації податкової накладної в ЄРПН є загальними, а затверджена Порядком №566 форма рішення про відмову у реєстрації податкової накладної не передбачає зазначення контролюючим органом конкретної інформації про підставу такої відмови. Наведене, у свою чергу, унеможливлює з`ясування платником причин відмови у реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Як свідчать матеріали справи, 10.11.2017 між позивачем (постачальник) та ТОВ "Елагрос" (покупець) укладено договір постачання № СЕ-10-11-2017-Е за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю, відповідно до його замовлення, яке повинно бути висловлене в письмовій формі, певний товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору /а.с. 11/.

ПП "Світло-Енерго" за фактом постачання товару, виписано: рахунок-фактуру від 22.11.2017 № СЕ-0000159 на загальну суму 22687,20 грн, в т.ч. ПДВ - 3781,20 грн /а.с. 14/, податкову накладну від 22.11.2017 №11 на суму 22687,20 грн, в т.ч. ПДВ - 3781,20 грн /а.с. 12/, видаткову накладну від 22.11.2017 №СЕ-0000154 /а.с. 13/.

Судом встановлено, та не заперечується представником відповідача, що сплата позивачем на користь ТОВ "Елагрос" коштів за товар, поставлений ПП "Світло-Енерго" згідно договору постачання № СЕ-10-11-2017-Е від 10.11.2017, проводилася у безготівковій формі, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками. Зі змісту вказаних банківських виписок слідує, що позивач в повному обсязі розрахувався з ТОВ "Елагрос" за придбані товарно-матеріальні цінності, що не заперечується відповідачем.

На підтвердження наявності у позивача реалізованого на користь ТОВ "Елагрос" товару, представником позивача надано копію договору постачання від 10.11.2017 №СЕ-10-11-2017, укладеного з ТОВ "Сілтон ЛТД", копію рахунку-фактури від 21.11.2017 №000189, копію видаткової накладної від 21.11.2017 №000186, копію податкової накладної від 21.11.2017 №50, копію довіреності №54 від 21.11.2017 на отримання ТМЦ, копію договору про відступлення права вимоги від 26.03.2018, копію банківської виписки від 29.03.2018 /а.с. 54-60, 65/.

Таким чином, наданими документами підтверджено факт укладання договору постачання, здійснення сплати коштів за договором, надання послуг контрагентам позивача.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що реальність спірних господарських операцій підтверджена належним чином складеними первинними документами, укладення правочинів спрямоване на настання реальних правових наслідків, відповідні господарські операції відповідають економічному змісту і діловій меті діяльності позивача та його контрагентів.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За змістом пункту 201.7 цієї статті податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг або на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Аналіз наведених норм та норм пункту 187.1 статті 187 ПК України свідчить, що податкова накладна складається на дату виникнення податкових зобов`язань за правилом першої події: на кожне повне або часткове постачання товарів / послуг або на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Абзацом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією ДФС про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" № 190 від 29 березня 2017 року /чинної до 22 березня 2018 року/передбачалося, що комісія ДФС приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 постанови № 190 визначалося, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: - ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; - ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; - надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Таким чином, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, натомість у рішенні комісії ДФС № 418791/35360095 від 14 грудня 2017 року в якості підстави зазначено: "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування".

Суд відзначає, що із змісту цього оскаржуваного рішення комісії ДФС України про відмову у реєстрації податкової накладної неможливо встановити обставини, які стали підставою для відмови у реєстрації податкової накладної від 22.11.2017 № 11, зокрема, які документи складені з порушенням законодавства, та/або яких документів не вистачало для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Тож рішення комісії ДФС № 418791/35360095 від 14 грудня 2017 року не містить чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, а відтак є необґрунтованим, у зв`язку з чим не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже, є протиправним.

Колегія суддів вважає хибними доводи скаржника про те, що обсяг наданих платником податку копій документів недостатній для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування, з огляду на наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що перелік таких документів має бути чітким, зрозумілим, доступним, сформульованим у відповідності до вимог як Податкового кодексу України, так і Наказу Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567, яким затверджено вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Така сукупність вимог до рішення комісії ДФС України має бути дотримана з тим, щоб платник податку зміг реалізувати своє право на захист від неправомірних дій податкового органу.

Отже, суд вважає, що оскаржуване рішення не містить чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Враховуючи викладені обставини та беручи до уваги наявність у позивача передбачених чинним законодавством документів, необхідних для складання та реєстрації податкової накладної № 11 від 22.11.2017 р., колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що у ДФС України були відсутні правові підстави для відмови у її реєстрації.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 418791/35360095 від 14 грудня 2017 року про відмову у реєстрації податкової накладної ПП "Світло-Енерго" від 22.11.2017 № 11, є необґрунтованим та безпідставним, а відтак підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Пр цьому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 22.11.2017 № 11, подану ПП "Світло-Енерго".

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року по справі 816/1941/18 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року по справі № 816/1941/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 16.05.2019 року