Справа № 761/34237/17
Суддя: Піхур О. В.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/21/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мусійчук В.С.,

представника відповідача - Шматова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) про перерахунок пенсії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивача 06.11.2015 року звільнено за вислугою років, у зв`язку із скороченням штатів та нараховано пенсію. Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для призначення пенсії, у зв`язку з чим 07.11.2015 року позивач був постановлений на облік. У зв`язку з тим, що до сум грошового забезпечення не були включені суми виплаченої позивачу матеріальної допомоги у загальній сумі 26611,00 грн., одноразової грошової допомоги при звільнені 59631,00 грн. та індексації заробітної плати за 2014 рік, позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії. Відповідачем було надано відповідь-лист №16494/03/111-1398 від 13.07.2017 року, в якому зазначалося, що зважаючи на те, що в статті 43 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 не зазначені такі види грошового забезпечення як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні, індексація, їх не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а отже пенсія призначена відповідно до норм чинного законодавства. Позивач вважає дії відповідача незаконними та такими, що порушують його права.

Тому, позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку пенсії та не включення до грошового забезпечення для розрахунку пенсії сум одноразової грошової допомоги при звільненні, індексації заробітної плати за 2014 рік та матеріальної допомоги; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з урахуванням грошового забезпечення, установленого для поліцейських відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з урахуванням грошового забезпечення, установленого для поліцейських згідно з положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015, починаючи з 01.01.2016, та додатково з 20.06.2017 року у зв`язку із включенням до сум грошового забезпечення індексації заробітної плати за 2014 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 59 631,00 грн. та матеріальної допомоги у загальній сумі 26 611,00 грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача витрати, пов`язані з розглядом справи, в тому числі, але не виключно судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2017 року вказані матеріали позовної заяви було передано для розгляду судді ОСОБА_2

Ухвалою від 29.09.2017 року суддею ОСОБА_2 було відкрито провадження у цивільній справі.

У відповідності до розпорядження Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2018 року, здійснено перерозподіл даної справи у зв`язку зі звільненням судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_2 з посади судді на підставі рішення ВРП від 25.09.2018 року.

Ухвалою суду від 03.12.2018 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позов, посилаючись на Постанову КМУ від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» та Постанову КМУ № 1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» одноразові види грошового забезпечення виплачуються після виникнення права на їх отримання одночасно з виплатою грошового забезпечення. Отже, ані матеріальна допомога на оздоровлення при виході у відпустку, ані одноразова грошова допомога при звільненні, ані одноразова премія, ані компенсація за невикористану відпустку не входять до складових грошового забезпечення, визначених ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з яких обчислюється пенсія. Для врахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, таких видів грошового забезпечення, як одноразова матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога на оздоровлення, а також індексація грошового забезпечення немає законних підстав. Окрім того, пенсійний фонд України у п`ятиденний строк з часу надходження цієї інформації повідомляє своїм головним управлінням в областях про підстави для проведення перерахунку пенсії та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Зазначені списки головними управліннями у 10-ти денний строк надсилаються уповноваженим державним органам для підготовки та видачі довідок про грошове забезпечення для перерахунку пенсії. На час звернення будь-яких повідомлень до головного управління про підстави для перерахунку пенсій з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення при виході у відпустку, одноразової грошової допомоги при звільненні, одноразової премії, компенсації за невикористану відпустку не надходило, а тому для проведення такого перерахунку немає законних підстав.

Заслухавши пояснення представника відповідача, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивача 06.11.2015 року звільнено за вислугою років, у зв`язку із скороченням штатів.

З 07.11.2015 року позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

20.06.2017 року у зв`язку з тим, що до сум грошового забезпечення не були включені суми виплаченої позивачу матеріальної допомоги у загальній сумі 26611,00 грн., одноразової грошової допомоги при звільнені 59631,00 грн. та індексації заробітної плати за 2014 рік, позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії.

Відповідачем було надано відповідь-лист №16494/03/111-1398 від 13.07.2017 року, в якому зазначалося, що зважаючи на те, що в статті 43 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 не зазначені такі види грошового забезпечення як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні, індексація, їх не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а отже пенсія призначена відповідно до норм чинного законодавства.

Позивач не погоджується з діями відповідача, щодо неврахування при перерахунку пенсії додаткових видів грошового забезпечення та з діями відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року. Цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, які мають право на пенсію за цим Законом. Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, з урахуванням статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не підлягають задоволенню.

Щодо доводів позивача про включення при перерахунку пенсії додаткових видів грошового забезпечення які він отримував, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як зазначається в рішенні Конституційного Суду України від 13 травня 2015 року № 4-рп/2015 перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, введення яких є підставою для перерахунку пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій осіб, визначається виключно законами України. Положення першого речення частини третьої статті 63 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ з наступними змінами, згідно з якими „усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством", в аспекті порушених у конституційному зверненні питань необхідно розуміти так, що до встановлених виключно законами України нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, на підставі введення яких усі призначені за цим законом пенсії підлягають перерахунку, належать лише надбавки, доплати, підвищення.

Отже, системний аналіз наведених норм з урахуванням рішення Конституційного Суду України дає підстави для висновку, що для включення в розрахунок грошового забезпечення, з якого обчислюються пенсії, входять додаткові види грошового забезпечення, які одночасно відповідають наступним ознакам: є щомісячними; є надбавками, доплатами чи підвищеннями; із яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 п. 7 постанови КМ України від 17.07.1992р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Стосовно наявності підстав врахування матеріальної допомоги при розрахунку пенсії судом встановлено наступне.

Вказаний вид грошового забезпечення має назву «матеріальна допомога» і не зазначений у переліку видів грошового забезпечення, відповідно до 43 статті Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», які враховуються до складу грошового забезпечення, з яких розраховується пенсія.

Відповідно до пп. 3 п.5 Постанови КМ України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», визначено, що керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Згідно п.19.1. розділу ХІХ «Порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» Інструкцією Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, затвердженої Наказом від 10.06.2008, № 447 "Про затвердження Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту" (далі - Інструкція № 447), Особам рядового і начальницького складу за рішенням начальника органу управління (підрозділу) один раз на рік може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення, а відповідно до п.19.2. вказаної Інструкції № 447 матеріальна допомога надається за його рапортом за місцем штатної служби та на підставі вищого керівника (начальника).

Отже, вказаний вид грошового забезпечення не є щомісячним.

Стосовно наявності підстав врахування одноразової грошової допомоги при звільненні при розрахунку пенсії судом встановлено наступне.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 року № 1170 "Про затвердження переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" одноразова грошова допомога при звільненні виплачується за рахунок коштів роботодавця та належить до виплат, на які не нараховується єдиний соціальний внесок.

Таким чином суд зазначає, що на суму вихідної допомоги при звільненні єдиний соціальний внесок не нараховується.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна позиція закріплена в Постанові Верховного Суду від 06.02.2018 №к9901/3762/18, де зазначено, що: за змістом частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХП пенсія військовослужбовців обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Ця норма не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 15 Закону № 2011-XII та статтею 9 Закону № 2262-ХІІ, які пов`язані зі звільненням особи зі служби. Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення. Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яке повинне враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян.

Аналіз вищезазначених нормативно-правових документів, дає підстави вважати, що матеріальна допомога, одноразова грошова допомога при звільненні - мають тимчасовий характер, залежать від певних обставин, їх розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вони не включаються до складу грошового забезпечення при звільненні зі служби.

Крім того, суд зазначає, що в довідках № 232 та № 233 від 15.06.2017 року про доходи, які були надані позивачем, не зазначено, що з матеріальної допомоги, одноразової грошової допомоги при звільненні єдиний соціальний внесок нараховувався та утримувався.

Така позиція суду також узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними у Постанові від 20.02.2018 по справі № 286/2987/16-а.

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.

Таким чином, суд дійшов висновку, що одноразова допомога при звільненні не пов`язана з виконанням позивачем своїх службових обов`язків та отриманням грошової допомоги, а пов`язана саме з фактом звільнення зі служби, а тому відповідач діяв на підставі та в межах повноважень передбачених законодавством України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захистити шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що прав позивача відповідачем не було порушено, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 58, 64, 124, 150 Конституції України, ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ЗУ «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», ст.ст. 5-9, 77, 139, 246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 186 КАС України : апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення суду 17.04.2019 року.

Суддя