Справа № 826/15250/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Шевченко Н.М.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Справа № 826/15250/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання бездіяльності протиправною

та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виплати позивачу відшкодування за вкладом у ПАТ «Дельта Банк» у сумі 200000,00 грн.;

- зобов`язання відповідача виплатити позивачу відшкодування за вкладом у ПАТ «Дельта Банк» у сумі 200000,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2019 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що лише Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію наділена повноваженнями щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, на підставі якого Фонд гарантування вкладів фізичних осіб формує Загальний реєстр вкладників. Однак, у даному випадку Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадировим В.В. не було надано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб перелік рахунків чи додаткову інформацію про позивача, як вкладника АТ «Дельта Банк», а тому у відповідача не було правових підстав для затвердження реєстру вкладників та прийняття рішення щодо відшкодування позивачу гарантованої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суми.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є суб`єктом владних повноважень, який наділений компетенцією щодо здійснення вкладникам банку гарантованого відшкодування коштів за вкладами у неплатоспроможному банку, що він неодноразово звертався до відповідача із заявами (вимогами) щодо виплати йому відшкодування за його вкладом, що він має конституційне право на отримання цих коштів і саме відповідачем допускається протиправна бездіяльність в порушення даного права.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити постанову про задоволенні позову в повному обсязі.

Крім того, від позивача надійшло клопотання щодо можливого реагування судом за фактом порушення закону, в якому він просить зобов`язати відповідача провести службове розслідування законності і обґрунтованості дій працівників Фонду з приводу дотримання вимог законодавства у правовідносинах з позивачем.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін наполягаючи на передчасності позовних вимог, заявлених позивачем в цій справі, та наголошуючи на послідовності процедури здійснення відшкодування вкладникам неплатоспроможного банку коштів за їх вкладом.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 03.02.2015 р. між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у гривнях № 006-09510-030215, відповідно до умов якого Банк відкрив вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1 для розміщення вкладу у розмірі 200000,00 грн. з процентною ставкою 13 % річних.

Розміщення грошових коштів у сумі 200000,00 грн. на рахунку НОМЕР_1 в АТ «Дельта Банк» підтверджується платіжним дорученням № 45331866 від 03.02.2015.

02.03.2015 р. Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних».

02.03.2015 р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

За рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 р. № 147 строк здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» продовжено до 02.10.2015 р. включно.

Постановою Правління НБУ від 02.10.2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «Дельта Банк».

02.10.2015 р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким вирішено розпочати процедуру ліквідації публічного акціонерного банку «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного банку «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича.

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк», призначено Уповноважену особу фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені ст.ст. 37, 38, 51, ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

20.02.2017 р. Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 619, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки до 04.10.2019 р.

Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Кадирова Владислава Володимировича на два роки до 04.10.2019.

Зазначена інформація також розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

22.06.2015 р. позивач звернувся із заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (зареєстрована 23.06.2015 за № М-17454/15), в якій просив розглянути питання щодо включення його в реєстр вкладників, які підлягають обов`язковим виплатам, гарантованих Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

17.08.2015 р. на вказану заяву відповідачем надано відповідь № 21-036-27753/15, якою повідомлено позивача, що з 20.07.2015 р. АТ «Дельта Банк» здійснює виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 30.04.2015, а тому йому слід звернутися до банків агентів для отримання відшкодування.

23.09.2015 р. за вих. № 8821/1856 позивач отримав від АТ «Дельта Банк» повідомлення про нікчемність правочину, а саме нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 006-09510-0302215 від 03.02.2015 укладеного між позивачем та АТ «Дельта Банк» на підставі пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У листопаді 2015 року звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою про визнання дійсним договору банківського вкладу № 006-09510-030215 від 03.02.2015 року.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27.09.2016 у справі № 757/44693/15-ц у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 07.12.2016 у справі № 757/44693/15-ц апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 , задоволено частково, рішення Печерського районного суду міста Києва від 27.09.2016 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог щодо визнання правочину дійсним також відмовлено, але з інших підстав.

Постановою Верховного Суду від 28.03.2018 р. касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задоволено, рішення Апеляційного суду міста Києва від 07.12.2016 скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03.07.2018 у справі № 757/44693/15-ц провадження у справі закрито.

27.07.2018 р. позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою, в якій повторно просив виплатити йому гарантовану суму відшкодування у розмірі 200000,00 грн.

На зазначену заяву відповідач надав відповідь № 34-036-16522р8 від 14.08.2018, у якій повідомив позивача, що уповноваженою особою Фонду інформацію про рахунок позивача не включено до переліку рахунків, за якими вкладники АТ «Дельта Банк» мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, і, відповідно, Фонд не має підстав щодо включення позивача до Загального реєстру відшкодувань вкладникам АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та здійснити виплату.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу відшкодування за вкладом у ПАТ «Дельта Банк» у сумі 200000,00 грн., звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ( далі - Закон № 4452-VI ), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. №14 ( далі - Положення № 14 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

У п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Частиною 2 статті 27 Закону № 4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема: перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду та публікує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України».

Згідно з пунктом 5 розділу ІІ Положення № 14 Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, окрім іншого, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення.

Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються назви переліків, кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум.

Перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, формується за структурою, визначеною додатком 4 до цього Положення, та не включає інформацію про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру відшкодування вкладникам неплатоспроможного банку коштів за їх вкладами. Така процедура складається з наступних стадій: 1) складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Отже, саме Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію наділена компетенцією здійснювати формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, на підставі якого Фонд гарантування вкладів фізичних осіб формує Загальний реєстр вкладників.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадировим В.В. до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про позивача як вкладника АТ «Дельта Банк» не подавалася, а отже, у відповідача не виникало правових підстав для затвердження реєстру вкладників та прийняття рішення щодо відшкодування позивачу гарантованого відшкодування в порядку Закону № 4452-VI.

Разом з тим, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» відповідачем у цій справі не є і вимоги щодо оскарження вчинених нею та/або бездіяльності позивачем не заявлялися.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Доводи апелянта про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є суб`єктом владних повноважень, який наділений компетенцією щодо здійснення вкладникам банку гарантованого відшкодування коштів за вкладами у неплатоспроможному банку, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами (вимогами) щодо виплати йому відшкодування за його вкладом, що він має конституційне право на отримання цих коштів і саме відповідачем допускається протиправна бездіяльність в порушення даного права позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на вищезазначене.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2019 року - без змін.

При цьому, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

З приводу клопотання позивача щодо можливого реагування судом за фактом порушення закону колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню через відсутність в діях (бездіяльності) саме відповідача ознак протиправності, а також через те, що саме такий спосіб реагування судом, про який просить позивач (зобов`язати відповідача провести службове розслідування законності і обґрунтованості дій працівників Фонду з приводу дотримання вимог законодавства у правовідносинах з позивачем) адміністративним процесуальним законодавством не передбачено.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 15 травня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: