Справа № 621/395/19
Суддя: Вельможна І. В.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 621/395/19
Пр. № 2-а/621/12/19
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі головуючого - судді Вельможної І.В.,

секретар судового засідання - Акулова А.М.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - інспектор 1 роти батальйону патрульної поліції м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенант поліції Роговий Роман Григорович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти батальйону патрульної поліції м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Рогового Романа Григоровича, треті особи - Батальйон патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області, Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

у с т а н о в и в:

18.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора 1 роти батальйону патрульної поліції м. Кременчук УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Рогового Р.Г. треті особи - Батальйон патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області, Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просив скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №357825 від 11.02.2019 року; Справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закрити.

В обґрунтування позову зазначено, що 11 лютого 2019 року близько 14:50 години інспектором Роговим Р.Г., на підставі суб`єктивних (помилкових) тверджень, не дивлячись на його прохання скористатися правовою допомогою адвоката, складено відносно нього постанову НК №357825 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн 00 к.

Вважав, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним.

На думку позивача оскаржувана постанова є незаконною та не містить посилань на відповідні докази, відповідачем порушено вимоги статті 35 Закону України «Про національну поліцію», не зазначено підстав та причин зупинки транспортного засобу, відсутні докази вчинення правопорушення, які б підтверджували підстави зупинки. Тобто, відповідач неправомірно застосував поліцейський захід (лише для перевірки документів, інших підстав для зупинення автомобіля у інспектора не було) Крім того, під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення не було роз`яснено права, передбачені статтями 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та 63 Конституції України, що є порушенням гарантованих йому державою конституційних прав, не надано можливості користуватись допомогою адвоката та не повідомлено про причини (підстави) неможливості залучення адвоката.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19 лютого 2019 року у справі відкрито спрощене провадження та запропоновано відповідачеві подати відзив.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Посилався на незаконність дій відповідача щодо зупинки його транспортного засобу, відсутність доказів та фактичних даних щодо правомірності дій інспектора патрульної поліції.

Відповідач - інспектор 1 роти батальйону патрульної поліції м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Роговий Р.В., в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи за його відсутності. Представив на розсуд суду письмовий відзив в якому зазначив на необґрунтованість посилань ОСОБА_1 , щодо недотримання ним вимог ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію»,Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішній справ України від 07.11.2015 року №1395. (а.с. 41-53) та відеозапис з місця події 11 лютого 2019 року.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем та відповідачем, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Частиною 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, віднесено до компетенції Національної поліції.

Згідно статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Частинами 2, 3 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З копії постанови інспектора 1 роти батальйону патрульної поліції м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Рогового Романа Григоровичапро накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у виді штрафу серії НК №357825 від 11 лютого 2019 року у справі про адміністративні правопорушення, передбачені за частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вбачається, що 11 лютого 2019 року об 14:50 на автодорозі М-22 Полтава-Олександрія, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Рено з напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому мали місце місцеві пошкодження шин та відшарування протектора, чим порушив п.п. 31.4.5 «б» Правил дорожнього руху України,за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугам», здійснив рух прямо з полоси де дозволяється рух лише на право, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та не пред`явив для ознайомлення посвідчення водія на вимогу працівника поліції, чим порушив п.п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі ст. 36 КУпАП, на ОСОБА_1 , накладено адміністративний штраф в розмірі 425 грн 00 к. (а. с. 6).

Дана постанова за змістом відповідає вимогам статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доводи позивача у позовній заяві та у судовому засіданні ґрунтувалися на порушенні відповідачем ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» щодо неправомірності та відсутності підстав для зупинки транспортного засобу.

Так, відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», 1. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

В ході розгляду справи, зокрема демонстрації і дослідженні відеозапису з місця події 11 лютого 2019 року, встановлено, що позивач ОСОБА_1 , не спростовував порушення ним 5.16 «Напрямок руху по смугам», здійснив рух прямо з полоси де дозволяється рух лише на право, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, в присутності свідків, відмовився надати інспектору Роговому Р.Г. посвідчення водія транспортного засобу. Знайшов підтвердження факт наявності місцевих пошкоджень шин та відшарування протектора, чим порушено п.п. 31.4.5 «б» Правил дорожнього руху України,за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 121 Кодексу України.

Таким чином, посилання позивача ОСОБА_1 , на відсутність підстав зупинки не узгоджуються з дійсними обставинами події, а дії інспектора відповідають положенням п.1 п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Крім того, з дослідженого відеозапису не встановлено порушення відповідачем положень пункту 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішній справ України від 07.11.2015 року №1395, а навпаки встановлено дотримання інспектором Роговим Р.Г. , положень вказаної норми у повному обсязі, рівно, як і положень пункту 5 розділу ІІІ Інструкції в частині роз`яснення прав особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Отже, доводи позовної заяви щодо недотримання відповідачем вимог щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення суперечать положенням ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У позовній заяві не зазначено, а також і не вбачається з наданих позивачем доказів, що під час прийняття відповідачем оспорюваної постанови позивач був позбавлений можливості надати пояснення чи надати докази, які б давали підстави для висновку про відсутність в його діях складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водночас, отримавши копію постанови про накладення адміністративного стягнення, позивач реалізував своє право на захист, звернувшись до суду з цим адміністративним позовом.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення від 11 лютого 2019 року ґрунтується на фактичних даних та відповідає вимогам статей 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств та організацій.

Згідно частин 1-4 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскільки в діях позивача наявний склад правопорушень, передбачених частиною 1 статті 121, частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а адміністративне стягнення на нього накладено правомірно, за наслідками розгляду адміністративного позову належить залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 9, 77, 205, 242-246, 255, 268, 269, 271, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Залишити без змін постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №357825 від 11 лютого 2019 року, винесену інспектором 1 роти батальйону патрульної поліції м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Роговим Р.Г., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 121, частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення, враховуючи положення статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 425 грн 00 к., а позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, з одночасним надсиланням апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи, що в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20 травня 2019 року.

Позивач - ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )

Відповідач - Роговий Роман Григорович (адреса місця знаходження: 39600, м. Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, 3 ), треті особи - Батальйон патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області (юридична адреса: 39600, м. Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, 3)

Головуючий: