Справа № 320/1262/19
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року № 320/1262/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, у якому просила суд:

- визнати дії Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , пенсії за віком на пільгових умовах відповідно Пункту «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ із змінами та доповненнями;

- зобов`язати Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити та виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «д» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року з 18 грудня 2018 року № 1788-ХІІ із змінами та доповненнями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона, як особа, що досягла 50 років та має 20 років і три з половиною місяця стажу роботи дояркою, звернулась до Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «д» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але відповідач протиправно відмовив їй у призначенні вказаної пенсії, чим позбавив передбачених законом гарантій.

Представник відповідача у письмовому відзиві поданому до суду, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що посадовими особами Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області правомірно було відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії, оскільки на підставі поданих позивачем документів для призначення пенсії, неможливо було з`ясувати, чи виконувались норми обслуговування за весь період роботи на посаді доярки та визначити право на призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах. А відповідно до підтверджених даних стаж роботи позивача дояркою становить лише 8 років 0 місяців 0 днів. Тому позивач матиме право виходу на пенсію згідно п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у віці 60 років, при стажі роботи не менше 31 рік.

Позивач надала до суду відповідь на відзив, у якій підтримала позовні вимоги і просила задовольнити позов.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

За наданими до суду документами позивачка працювала:

- в колгоспі «Комунар» (з 11.02.1994 року - КСП «Карашин; з 06.03.2003 року - ТОВ «Карашин», державна реєстрація якого припинена, що підтверджується Довідкою з ЄДРЮОФОП № 19928925 від 20.01.2015):

з 01.01.1984 р. по 31.12.1996 р. - дояркою;

з 01.01.1998 р. по 03.06.2003 р. - свинаркою;

- в ТОВ «Агрофірма «Київська» :

з 03.02.2005 р. по 30. 03.2005 р. - телятницею;

з 31.03.2005 р. по 24.07.2013 р. - дояркою;

з 25.07.2013 р. по 31.10.2014 р. - телятницею.

Стаж роботи дояркою складає 20 років три з половиною місяці. Вказане підтверджується відомостями зазначеними в трудові книжці, копія якої наявна в матеріалах справи.

Позивач зазначає, що в 1983 році була прийнята в члени колгоспу «Комунар» села Великий Карашин Макарівського району Київської області та призначена на посаду різноробочої. В 1984 році була переведена на роботу доярки, на якій пропрацювала до 1997 року, а з 1998 року продовжила працювати в даному колгоспі свинаркою. Рішенням звітно-виборчих зборів уповноважених членів колгоспу «Комунар» від 11.01.1994 року колгосп реорганізований та перейменований в Колективне сільськогосподарське підприємство «Карашин» села Великий Карашин Макарівського району Київської області. а з 06.03.2000 року рішенням зборів уповноважених членів КСП «Карашин» реорганізоване в Товариство з обмеженою відповідальністю «Карашин», державна реєстрація якого припинена.03.06.2003 року вона, позивачка звільнилась за власним бажанням. В 2014 році звернувшись до Управління пенсійного фонду України у Макарівському районі, отримала відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з ненаданням документів підтверджуючих стаж роботи дояркою в період з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року та виконання норм обслуговування, хоча виконувала встановлений рішенням загальних зборів колгоспу «Комунар», КСП «Карашин» обов`язковий мінімум вихододнів для жінок до 50 років.

Після чого у 2017 році позивач звернулася до Макарівського районного суду із заявою про встановлення юридичного факту, а саме того, що вона працювала в період з 01.01.1992 року по 11.02.1994 року дояркою в колгоспі «Комунар» села Великий Карашин Макарівського району Київської області, а з 12.02.1994 року по 31.12.1996 року в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Карашин» села Великий Карашин Макарівського району Київської області. Відповідний юридичний факт був встановлений рішенням Макарівського районного суду Київської області від 18.12.2018 у справі за № 370/2459/17, яке набрало законної сили 18.01.2019.

19 лютого 2019 року позивач звернулася до відповідача з заявою призначити та виплатити їй пенсію за віком на пільгових умовах, з посиланням на вищезазначене рішення Макарівського районного суду Київської області. На що отримала відмову (лист від 22.02.2019 № 140/Б-01), з посиланням на те, що рішення Макарівського районного суду Київської області від 18.12.2018 у справі за № 370/2459/17 встановлює відповідний юридичний факт, а не містить зобов`язання відповідача призначити пенсію з урахуванням положень зазначених в цьому рішенні. І зазначив, що позивач матиме право виходу на пенсію згідно п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у віці 60 років, при стажі роботи не менше 31 рік.

Вважаючи відмову безпідставною, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту "д" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками - операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, після досягнення 55 років за наявності стажу роботи на зазначеній роботі не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування, які визначаються Кабінетом Міністрів України.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту "б" частини першої цієї статті.

Абзаци 3 - 13 пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» містять наступні положення:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

З наявної в матеріалах копії паспорту серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, судом встановлено, що на день подання позивачем заяви до пенсійного органу її вік становив 54 років, що з урахуванням положення пунктів "б" і "д" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є достатнім віком для набуття права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики № 259/34/5 від 08 червня 2001 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до пунктів 1, 3 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, цей Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Із записів, які містяться в трудовій книжці позивача вбачається, що вона працювала дояркою:

в колгоспі «Комунар» (з 11.02.1994 року - КСП «Карашин) з 01.01.1984 р. по 31.12.1996 р.;

в ТОВ «Агрофірма «Київська» з 31.03.2005 р. по 24.07.2013 р.

В трудовій книжці колгоспника колгоспу «Комунар» Великокарашинської сільради Макарівського району Київської області на ім`я ОСОБА_1 , вказана кількість пропрацьованих людино-днів за рік: 1984 рік - 182 людино-днів, 1985 рік - 110 людино-днів, 1987 рік - 116 людино-днів, 1988 рік - 333 людино-днів з 110 мінімально встановлених; 1989 рік - 294 людино-днів з 230 мінімально встановлених; 1990 рік - 313 людино-днів, 1991 рік - 314 людино-днів, 1992 рік - 321 людино-днів, 1993 рік - 324 людино-днів; 1994 рік - 365 людино-днів зі 170 мінімально встановлених; 1995 рік - 290 людино-днів;1996 рік - 232 людино-днів зі 150 мінімально встановлених.

Під час роботи дояркою в ТОВ «Агрофірма «Київська» з 31.03.2005 по 24.07.2013 подібні відомості в трудовій книжці відсутні.

Також суд зазначає, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 18.12.2018 у справі за № 370/2459/17 встановлено наступне.

З архівного витягу №05-07/09 від 20.01.2015 року архівного відділу Макарівської районної державної адміністрації Київської області, вбачається, що згідно протоколів №1 загальних зборів членів колгоспу «Комунар» с. Великий Карашин від 11.02.1992 року, №1 від 09.02.1993 року, встановлений обов`язковий мінімум вихододнів на відпуск для жінок - 240 днів. Згідно протоколу звітних зборів членів колгоспу «Комунар» с. Великий Карашин Макарівського району Київської області від 11.02.1994 року, встановлений обов`язковий мінімум вихододнів на відпуск для жінок - 170 днів. Згідно протоколу звітних зборів членів колгоспу «Комунар» с. Великий Карашин Макарівського району Київської області від 09.02.1996 року, встановлений обов`язковий мінімум вихододнів на відпуск для жінок - 170 днів.

З архівного витягу №05-04/39 від 20.01.2015 року архівного відділу Макарівської районної державної адміністрації Київської області, вбачається, що згідно протоколів №1 звітних зборів членів колгоспу «Комунар» с. В.Карашин Макарівського району від 11.02.1994 року, вирішено перейменувати колгосп «Комунар» в колективне сільськогосподарське підприємство «Карашин». З протоколу №2 загальних зборів уповноважених членів КСП «Карашин» с. В. Карашин Макарівського району Київської області від 29.12.1999 року вбачається, що слухати інформацію голови КСП, який довів до відома присутнім членам КСП Указ резидента «Про реорганізацію КСП» та запропонував обрати форму господарювання «Товариство з обмеженою відповідальністю». Відповідно примітки: в протоколі №2 від 29.12.1999 року загальних зборів членів КСП «Карашин» с.Велики Карашин Макарівського району Київської області не вказана назва підприємства, у яке реорганізоване КСП «Карашин».

З архівного витягу №36 від 21.01.2015 року Комунальної установи «Об`єднаний трудовий архів сільських та селищних рад Макарівського району» Макарівської районної ради Київської області, вбачається, що згідно наказу №3 ТОВ «Карашин» від 02.01.2003 року ОСОБА_1 переведена на неповний робочий день з оплатою пропорційно відпрацьованому часу з 02.01.2003 року. Відповідно наказу №41 від 03.06.2003 року, ОСОБА_1 звільнена з роботи за власним бажанням з 03.06.2003 року; підстава - заява ОСОБА_1 .

В архівних довідках№32 від 21.01.2015 року, № 33 від 21.01.2015 року, виданих Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів сільських та селищних рад Макарівського району» Макарівської районної ради Київської області, відповідно вказана нарахована ОСОБА_1 , доярці колгоспу «Комунар» с. Великий Карашин Макарівського району Київської області заробітна плата (одиниця виміру не зазначена) за період з 1988-1993 роки; та також вказана нарахована ОСОБА_1 , доярці, різноробочій, свинарці КСП «Комунар» с. Великий Карашин Макарівського району Київської області заробітна плата (одиниця виміру не зазначена) за період з 1994-1999 роки (одиниця виміру за січень-серпень 1996 року в тисячах карбованців, решта місяців не зазначена).

З довідки №27 від 02.02.2017 року, виданої за підписом директора ТОВ «Агрофірма «Київська», ОСОБА_1 дійсно працювала в ТОВ «Агрофірма «Київська» з 03.02.2005 року, наказ №25-К від 03.02.2005 року, по 01.02.2017 року, наказ №12-К від 01.02.2017 року.

Також Макарівським районним судом Київської області були допитані: свідок - керівник колгоспу «Комунар» в селі Великий Карашин Макарівського району Київської області в період з 23.02.1984 року до грудня 1995 року, який зазначив, що щорічно рішенням загальних зборів встановлювалась кількість норма днів, які член колгоспу повинен відпрацювати протягом року. І позивачка, працюючи дояркою обслуговувала 34 голови скота, згодом з-за нехватки доярок обслуговувала 50 голів скота, працюючи з 05.00 годин до 21.00 години, виконувала обов`язковий мінімум вихододнів для жінок; та свідок -бухгалтер колгоспу «Комунар», КСП «Карашин» з 18.11.1986 року по 19.12.2004 рік, зазначивши, що існували типові норми оплати праці, відповідно до яких щорічно на загальних зборах встановлювався обов`язковий мінімум вихододнів, які позивачка постійно виконувала.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Наведеними нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Так, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступник не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Отже, за змістом частини четвертої статті 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною четвертою статті 78 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази.

Відповідачем не наведено жодної обставини й не надано належних і допустимих доказів на спростування встановлених преюдиційних фактів.

Згідно матеріалів справи, на час звернення із заявою до відповідача позивач мала достатній стаж (більше 20 років на роботах дояркою (оператором машинного доїння) в колгоспі та інших підприємствах сільського господарства), для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 5 пункту 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який підтверджений трудовою книжкою.

Водночас, як убачається із рішень відповідача підставою для не зарахування до пільгового стажу роботи позивача період її роботи дояркою, слугувала відсутність підтвердження первинними документами щодо встановлення факту виконання норм обслуговування тварин.

Разом з тим, не визначення порядку встановлення норм обслуговування, виконання яких повинно враховуватися при призначенні дояркам пенсії за віком на пільгових умовах, та не затвердження (та як наслідок відсутність відповідних підтвердних документів) норм обслуговування тварин для доярок господарства за вищевказані роки на відповідних підприємствах, де працювала позивач, на думку суду, не може свідчити про невиконання нею таких норм та не спростовує факту виконання ОСОБА_1 повний робочий день робіт за посадою доярки, в тому числі по догляду за тваринами, що перебували в її обслуговуванні.

Таким чином, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача щодо не зарахування позивачу пільгового стажу за умови відсутності первинних документів виконання норм обслуговування тварин, оскільки усі вищенаведені обставини, на переконання суду, свідчать про наявність у позивача права на пенсію згідно пункту "д" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому, підтвердженням (доказом) того, що позивач працювала повний робочий день дояркою в колгоспі та інших підприємствах сільського господарства більше 20 років є записи в її трудовій книжці, що відповідають вимогам законодавства і не потребує інших способів доведення цього факту.

Посилання відповідача про факт переведення позивача на неповний робочий день з оплатою пропорційно відпрацьованому часу з 02.01.2003 року (до звільнення з ТОВ «Карашин») не береться судом до уваги, оскільки позивач не просить включити даний період до пільгового стажу.

Наведене свідчить про наявність у позивача права на призначення пенсії з підстав, передбачених пункту "д" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до частини 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У разі якщо при відстрочці часу призначення пенсії за віком не здійснюється підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу, пенсія, обчислена відповідно до статті 29 цього Закону, призначається з дня, що настає за останнім днем повного місяця відстрочки часу виходу на пенсію, який враховано до страхового стажу;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем належним чином доведено, а Києво-Святошинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області та наявними у матеріалах справи доказами не спростовано неправомірність дій Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо вирішення питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 1536,80 грн., підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 205, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати дії Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , пенсії за віком на пільгових умовах відповідно Пункту «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ із змінами та доповненнями протиправними.

3. Зобов`язати Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити та виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «д» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року з 18 грудня 2018 року № 1788-ХІІ із змінами та доповненнями.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати у сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.