Справа № 425/163/19
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року справа №425/163/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Сіваченка І.В., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 22 березня 2019 року у справі № 425/163/19 (головуючий І інстанції Романовський Є.О., повний текст складений 22.03.2019 року у м. Рубіжному Луганської області) за позовом ОСОБА_2 до інспектора взводу № 1 роти № 3 Управління патрульної поліції в Луганській області Безуглого Владислава Олександровича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора взводу № 1 роти № 3 Управління патрульної поліції в Луганській області Безуглого Владислава Олександровича (далі – відповідач), в якому просив скасувати постанову від 11.12.2018 року серії ВР № 313799 про притягнення до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі (а.с. 13-15).

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 22 березня 2019 року у задоволенні позову – відмовлено (а.с. 35-37).

Позивачем на рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов, посилаючись на неправильне та не в повному обсязі дослідження доказів і встановлення обставин у справі та невірне застосування норм права.

В обгрунтування доводів посилався на те, що факт вчинення позивачем порушення ч. 6 ст.121 КУпАП не підтверджується належними доказами. Також, вважає, що без складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення у відповідача відсутні підстави для винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 42-44).

Сторони в судове засідання не з’явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини.

11.12.2018 року інспектором взводу № 1 роти № 3 Управління патрульної поліції в Луганській області Безуглим В.О. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 313799 (а. с. 6).

Зі змісту зазначеної постанови встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. у зв'язку з тим, що він 11.12.2018 року о 20-50 год. керував транспортним засобом марки «CHEVROLET AVEO», державний номер НОМЕР_1, в м. Рубіжне по вул. Б. Хмельницького та вул. Володимирська з недостатньо освітленим номерним знаком, чим порушив вимоги п. 30.2 ПДР України, а також на вимогу поліцейського не пред’явив поліс обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.4 «а» ПДР України.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є правомірність прийняття відповідачем спірної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

В статті 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

За приписами ч. 2 наведеної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 статті 258 КУпАП).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1853 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5 статті 258 КУпАП).

Отже, виходячи з наведених норм КУпАП, інспектором патрульної поліції при встановлені зазначених правопорушень протокол не складається, у зв’язку з чим посилання позивача на те, що притягненню його до адміністративної відповідальності має передувати винесення відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення – є безпідставним.

Відповідно до п. 30.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР) забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Згідно п. 2.9 «в» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п’ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.4 «а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п. 2.1 «ґ» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред’явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п’яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач вважає, що він не порушував вимог п. 30.2 та п. 2.4 «а» ПДР, оскільки номерний знак його автомобілю був достатньо освітлений, а також те, що він не повинен пред’являти працівникам поліції поліс обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки зазначений документ відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пред’являється працівникам поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, а в той час дані підстави були відсутні.

Згідно статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов’язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами ст. 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, вищенаведеними положеннями встановлено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР встановлено обов'язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред’явити такий поліс.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 21.11.2018 року у справа № 465/6677/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З метою всебічного та об’єктивного дослідження обставин у справі судом апеляційної інстанції переглянуто відеозаписи подій, зроблених 11.12.2018 року за допомогою камери поліцейського, які знаходяться в матеріалах адміністративної справи і записані на диску (а. с. 33).

За результатами перегляду відеозапису судом апеляційної інстанції встановлено, що номерний знак транспортного засобу позивача дійсно неналежне освітлений (ідентифікувати номерний знак неможливо), а також останній на неодноразову вимогу працівника поліції відмовився надати поліс обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, мотивуючи тим, що відносно нього не складається протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, на вказаному відеозаписі відповідач у відповідності із законодавством роз’яснив позивачу його права та прийняв спірну постанову про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Щодо посилання позивача на те, що спірною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, в той час, як позивач є ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку відповідачем була допущена технічна помилка при зазначенні прізвища позивача, і з формальним підстав спірна постанова не може бути скасована.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що факт вчинення позивачем зазначених правопорушень підтверджено належними та допустимими доказами.

На підставі встановлених обставин та аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про правомірність спірної постанови відповідача, внаслідок чого позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 77, 272, 286, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 22 березня 2019 року у справі № 425/163/19 за позовом ОСОБА_2 до інспектора взводу № 1 роти № 3 Управління патрульної поліції в Луганській області Безуглого Владислава Олександровича про скасування постанови – залишити без змін.

Повний текст постанови складений 15 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: І.В. Сіваченко

Г.М. Міронова