Справа № 120/30/19-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 травня 2019 р. Справа № 120/30/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

позивача: ОСОБА_1 .

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Кухрівського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та податкової вимоги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що за результатами планової перевірки ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, відповідачем було складено акт №6045/13/ від 10.12.2018 року, яким, окрім інших, зафіксовано порушення п. 177.2, п. 177.4, ст. 177 ПК України, п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та п. п. 1.2, п. п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України. На підставі виявлених порушень відповідачем 22.12.2018 року прийнято податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 74212,14 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 37106,07 грн. та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 877318,45 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 438659,22 грн. Крім того, 22.12.2018 року відповідачем також прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 9355, 82 грн. та податкову вимогу №Ф- від 22.12.2018 року.

Разом із тим, не погоджуючись із прийнятими відповідачем рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 18.01.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 07.02.2019 року.

Ухвалою від 07.02.2019 року відкладено судовий розгляд справи на 18.03.2019 року, в зв`язку з неотриманням позивачем відзиву на позовну заяву.

Судове засідання 18.03.2019 року не відбулось, в зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні. Наступне судове засідання призначено на 26.03.2019 року.

Ухвалою від 26.03.2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог.

Іншою ухвалою від 26.03.2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 календарних днів.

У судовому засіданні 26.03.2019 року оголошено перерву до 10.04.2019 року з метою витребування додаткових доказів.

Ухвалою від 10.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.05.2019 року.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Зокрема зазначили, що висновки, викладені в акті перевірки, є необґрунтованими, адже реальність виконання господарських операцій зі спірними контрагентами підтверджується оформленими належним чином первинними документами. Окрім того, платник податку не може нести відповідальність за несумлінне ставлення контрагента до виконання ним свої податкових зобов`язань чи неспроможності податкових органів якісно та своєчасно виконувати свої обов`язки по перевірках. Також вказали, що наявність вироків відносно контрагентів позивачів, не можуть бути прямими доказами невиконання контрагентом своїх договірних зобов`язань. Крім того, представник позивача зазначив, що вироки Херсонського міського суду Херсонської області не стосуються обставин господарських операцій контрагентів з позивачем, а також ними не встановлено фіктивності документів, оформлених в результаті ведення господарської діяльності між позивачем та ТОВ "Торгсервіс-ЮГ", ТОВ "Агроресурс Плюс", ПП "Бізнесінформ", ПП "Южная Пальміра", ПП "Лиферер Макс". Представник позивача також наголосив, що господарські відносини позивача з ТОВ "Торгсервіс-ЮГ", ТОВ "Агроресурс Плюс", ПП "Бізнесінформ", ПП "Южная Пальміра", ПП "Лиферер Макс" відбувалися у 2017 році, тобто більше ніж за рік до прийняття вироків Херсонським міським судом Херсонської області. До того ж, на думку представника позивача, обставини, щодо діяння фізичної особи (засновника чи директора підприємства), встановлені вироком суду в кримінальній справі відносно цієї фізичної особи, не можна вважати обов`язковими при оцінці адміністративним судом правомірності поведінки юридичної особи-контрагента, якщо йдеться про відповідальність за порушення податкового законодавства цією юридичною особою.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного адміністративного позову, посилаючись на обґрунтованість висновків перевірки та правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що в період з 13.11.2018 року по 03.12.2018 року посадовими особами відповідача було проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року.

За результатами даної перевірки складено акт №6045/13/ від 10.12.2018 року, у висновках якого, окрім іншого, встановлено порушення, а саме:

- п. 177.2, п. 177.4, ст. 177 ПК України;

- п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування";

- п. п. 1.2, п. п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

На підставі встановлених перевіркою порушень, відповідачем 22.12.2018 року прийнято податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 74212,14 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 37106,07 грн. та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 877318,45 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 438659,22 грн.

Крім того, 22.12.2018 відповідачем також прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 9355, 82 грн. та податкову вимогу №Ф- від 22.12.2018 року.

Разом із тим, незгода позивача із висновками перевірки та, як наслідок, прийнятими відповідачем рішеннями, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України, базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Згідно із п. 177.1 ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п. 177.2 ст. 177 ПК України).

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (п.п. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 ПК України);

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством (п. п. 177.4.2 п. 177.4 ст. 177 ПК України);

суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця (п. п. 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 ПК України);

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (п. п. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України).

Відповідно до п. п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Як слідує зі змісту акту №6045/13/ від 10.12.2018 року, в ході проведення перевірки відповідач дійшов висновку про відсутність факту реального здійснення господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Торгсервіс-ЮГ", ТОВ "Агроресурс Плюс", ПП "Бізнесінформ", ПП "Южная Пальміра", ПП "Лиферер Макс", внаслідок чого, позивачем безпідставно включено операції з даними контрагентами до вартості документально підтверджених витрат декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік.

Надаючи оцінку даним висновкам контролюючого органу, суд зазначає наступне.

Так, як слідує із матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 було укладено договори на закупівлю сільськогосподарської продукції (соняшника олійного) із товаровиробниками, а саме: ПП "Лиферер Макс" №01/12 від 01.12.2017 року, ПП "Бізнесінформ" №0310 від 18.09.2017 року, ТОВ "Торгсервіс-ЮГ" №0302 від 03.02.2017 року, ПП "Южная Пальміра" №0210 від 18.09.2017 року, ТОВ "Агроресурс Плюс" №б/н від 10.02.2017 року.

Відповідно до умов даних договорів, товаровиробник зобов`язується поставити замовникові соняшник олійний, а заготівельник прийняти і оплатити такі товари (п. 1.1 Договорів).

Товаровиробник зобов`язується проводити навантаження продукції на транспортні засоби за свій рахунок та за окремою угодою надавати заготівельникові транспортні послуги з вивезення продукції (п. 1.3, 1.4 Договорів).

Відповідно до п. 2.1 та 2.2 Договорів, заготівельник зобов`язується оплатити товар товаровиробникові у повному розмірі згідно виставлених рахунків у готівковій чи безготівковій формі (за домовленістю сторін). Своєчасно прийняти всю пред`явлену товаровиробником відповідно до даного договору і погодженого графіка продукцію. Забезпечити вивезення та розвантаження продукції власним або залученим транспортом, не допускаючи простоїв транспортних засобів. Правильно згідно з вимогами держстандартів визначати кількісні та якісні показники.

Реальність здійснення господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 та ПП "Лиферер Макс" (договір №01/12 від 01.12.2017 року) підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а саме: накладною №б/н від 01.12.2017 року, товарно-транспортними накладними від 01.12.2017 року на суму 70000 грн., від 01.12.2017 року на суму 150000 грн., від 04.12.2017 року на суму 70000 грн., від 04.12.2017 року на суму 85000 грн., від 04.12.2017 року на суму 150000 грн., від 05.12.2017 року на суму 70000 грн., від 05.12.2017 року на суму 150000 грн., від 06.12.2017 року на суму 101000 грн., платіжними дорученнями №3309 від 11.12.2017 року на суму 300000 грн. та №3311 від 12.12.2017 року на суму 546000 грн. (а.с. 38-51, том 1).

Реальність здійснення господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 та ПП "Бізнесінформ" (договір №0310 від 18.09.2017 року) підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а саме: накладною б/н від 19.10.2017 року, товарно-транспортними накладними від 19.10.2017 року на суму 73000 грн., від 19.10.2017 року на суму 148000 грн., від 20.10.2017 року на суму 79000 грн., від 20.10.2017 року на суму 157000 грн., від 23.10.2017 року на суму 72000 грн., від 23.10.2017 року на суму 153000 грн., від 24.10.2017 року на суму 73000 грн., від 24.10.2017 року на суму 156000 грн., від 25.10.2017 року на суму 86000 грн., платіжними дорученнями № 3082 від 19.10.2017 року на суму 502000 грн. та №3097 від 24.10.2017 року на суму 495000 грн. (а.с. 52-65, том 1).

Реальність здійснення господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Торгсервіс-ЮГ" (договір №0302 від 03.02.2017 року) підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а саме: прибутковими накладними № СА-0000026 від 06.02.2017 року, № СА-0000027 від 08.02.2017 року, товарно-транспортними накладними від 06.02.2017 року на суму 72000 грн., від 06.02.2017 року на суму 124000 грн., від 07.02.2017 року на суму 76000 грн., від 07.02.2017 року на суму 124000 грн., від 08.02.2017 року на суму 124000 грн., від 09.02.2017 року на суму 118 400 грн., від 09.02.2017 року на суму 59200 грн., від 10.02.2017 року на суму 113600 грн., від 10.02.2017 року на суму 66400 грн., від 13.02.2017 року на суму 112400 грн. (а.с. 66-79, том 1).

Реальність здійснення господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 та ПП "Южная Пальміра" (договір №0210 від 18.09.2017 року) підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а саме: накладною б/н від 13.10.2017 року, товарно-транспортними накладними від 13.10.2017 року на суму 74000 грн., від 13.10.2017 року на суму 93000 грн., від 13.10.2017 року на суму 202000 грн., від 16.10.2017 року на суму 72000 грн., від 16.10.2017 року на суму 199000 грн., від 16.10.2017 року на суму 77000 грн., від 17.10.2017 року на суму 78000 грн., від 17.10.2017 року на суму 203000 грн., платіжним дорученням №3081 від 19.10.2017 року на суму 998000 грн. (а.с. 80-91, том 1).

Крім того, реальність здійснення господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Агроресурс Плюс" (договір №б/н від 10.02.2017 року) підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а саме: видатковими накладними №1 від 13.02.2017 року, №2 від 14.02.2017 року, прибутковими накладними № СА-0000029 від 13.02.2017 року, № СА-0000030 від 14.02.2017 року, товарно-транспортними накладними № 938779 від 14.02.2017 року на суму 144000 грн., № 938778 від 14.02.2017 року на суму 160000 грн., №938777 від 14.02.2017 року на суму 400000 грн., №938776 від 13.02.2017 року на суму 288000 грн. (а.с. 93-102, том 1).

Крім того, як зазначає позивач, закуплений у контрагентів соняшник перероблений ним на власних потужностях, внаслідок чого ним отримано нерафіновану олію, яка, в свою чергу, була направлена до ТОВ "ВВВВ" на проведення переробки та отримання рафінованої дезодорованої вимороженої олії марки "П".

Дані операції підтверджуються наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, актами прийому-передачі давальницької сировини та отримання готової продукції (а.с. 158-246, том 1).

Факт подальшого використання позивачем соняшника олійного у своїй господарській діяльності, шляхом експорту підтверджується наявними у матеріалах справи митними деклараціями, інвойсами та міжнародними товарно-транспортними накладними (а.с. 247-250, том 1 та а.с. 1-37 том 2).

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999р. визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

В даному ж випадку, як слідує зі змісту акту перевірки №6045/13/ від 10.12.2018 року жодних недоліків оформлення первинних документів, які містять відомості про господарські операції між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Торгсервіс-ЮГ", ТОВ "Агроресурс Плюс", ПП "Бізнесінформ", ПП "Южная Пальміра", ПП "Лиферер Макс" ревізором інспектором виявлено не було.

В той же час, останній дійшов висновку про відсутність реального факту здійснення даних господарських операцій, в силу наявності вироків Херсонського міського суду Херсонської області згідно яких, засновників та директорів вищезазначених юридичних осіб визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України.

Разом із тим, суд критично оцінює такі висновки, з огляду на наступне.

Так, дійсно вироками Херсонського міського суду Херсонської області від 08.05.2018 року (справа №766/6980/18, кримінальне провадження №0000032), від 10.10.2018 року (справа №766/19041/18, кримінальне провадження №0000114), від 15.11.2018 року (справа 766/21634/18, кримінальне провадження №0000118) засновників та директорів ТОВ "Торгсервіс-ЮГ", ТОВ "Агроресурс Плюс", ПП "Бізнесінформ", ПП "Южная Пальміра", ПП "Лиферер Макс" визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України.

Частиною ч. 1 ст. 205-1 КК України передбачено, що внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, караються штрафом від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Таким чином, положення даної норми жодним чином не пов`язані із фіктивним підприємництвом, тобто створенням або придбанням суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійсненням видів діяльності, щодо яких є заборона, а стосуються підробки документів чи/або внесення до них недостовірних відомостей на етапі проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця.

В даному ж випадку, визнання засновників та директорів ТОВ "Торгсервіс-ЮГ", ТОВ "Агроресурс Плюс", ПП "Бізнесінформ", ПП "Южная Пальміра", ПП "Лиферер Макс" винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, на думку суду, не може беззаперечно свідчити про відсутність факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та зазначеними юридичними особами за умови, що здійснення таких господарських операцій підтверджене усіма первинними документами.

До того ж, визнання засновників винуватими у підробці документів чи/або внесення до них недостовірних відомостей під час проведення державної реєстрації юридичної особи не спростовує факт здійснення такими юридичними особами господарської діяльності та виконання ними умов договорів, укладених із ФОП ОСОБА_1

Крім того, суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов`язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників (виконавців) при створенні підприємства та здійсненні господарської діяльності, зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на включення операції з даними постачальниками до вартості документально підтверджених витрат декларації про майновий стан і доходи.

До того ж, відповідачем не надано судового рішення, яке б набрало законної сили, щодо встановлення факту відсутності у позивача мети на здійснення господарської діяльності та відсутності її реального здійснення. Також не наданого судового рішення в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів між позивачем та його контрагентом. При цьому, жодним законом не передбачено право податкового органу самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в деклараціях.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що висновки акта перевірки щодо відсутності факту реального здійснення господарських операцій позивача з ТОВ "Торгсервіс-ЮГ", ТОВ "Агроресурс Плюс", ПП "Бізнесінформ", ПП "Южная Пальміра", ПП "Лиферер Макс" не знайшли свого належного підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки спростовуються зазначеними нормами законодавства та дослідженими обставинами справи.

За таких обставин податкові повідомлення-рішення від 22.12.2018 року № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Крім того, як слідує із матеріалів справи, висновки акту перевірки №6045/13/ від 10.12.2018 року щодо завищення позивачем у декларації про майновий стан і доходи за 2017 року документально підтверджених витрат, шляхом включення до них господарських операцій із зазначеними вище контрагентами, слугували також підставою для прийняття рішення № від 22.12.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 9355, 82 грн.

Разом із тим, враховуючи те, що дані висновки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, суд приходить до висновку, що рішення № від 22.12.2018 року про застосування штрафних санкцій також підлягає скасуванню.

З аналогічних підстав підлягає скасуванню і податкова вимога №Ф- від 22.12.2018 року.

Згідно із ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу ч. 2 ст. 77 КАС України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 4553,14 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № та № від 22.12.2018 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення № від 22.12.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Вінницькій області №Ф- від 22.12.2018 року.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 9839 (дев`ять тисяч вісімсот тридцять дев`ять) гривень 14 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено 17.05.2019 року.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна