Справа № П/9901/242/19
Суддя: Саприкіна Ірина Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 травня 2019 року

м. Київ

Справа № П/9901/242/19

Провадження № 11-494заі19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лобойка Л . М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі за її позовом до Центральної виборчої комісії, Президента України Порошенка Петра Олексійовича , Верховної Ради України про визнання протиправними дій, визнання нечинними результатів чергових виборів Президента України 31 березня 2019 року та зобов?язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

06 травня 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з позовом до Центральної виборчої комісії, Президента України Порошенка Петра Олексійовича , Верховної Ради України, у якому просила:

- визнати недійсним всеукраїнське голосування під час проведення чергових виборів Президента України 31 березня 2019 року;

- визнати порушення конституційних прав ОСОБА_3 як виборця;

- визнати протиправною організацію підготовки та проведення чергових виборів Президента України 31 березня 2019 року;

- визнати нечинними (такими, що не відповідають Конституції України) результати чергових виборів Президента України 31 березня 2019 року у повторному голосуванні, яке відбулось 21 квітня 2019 року з порушенням ст. 3, 5, 21, 23, 34, 64, 68, 71 Конституції України;

- зобов'язати Президента України розробити законопроект про внесення змін до ст. 103 Конституції України щодо вимог до посади Президента України, а саме доповнити такими вимогами: 2 вищих освіти за економічною та юридичною спеціальностями, стаж роботи за спеціальністю, кваліфікація спеціальності, в тому числі права, безпеки нації та вимоги до норм поведінки, моралі й етики людини;

- зобов'язати Президента України подати звернення до Верховної Ради України про дострокове припинення повноважень всього складу Центральної виборчої комісії;

- стягнути за рахунок держави на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 296 462 702 грн та компенсацію за втрачений заробіток, а у випадку прострочення виплат зобов'язати державу сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми з дня ухвалення судового рішення до повного його виконання.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 повернуто згідно з положеннями п. 6 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки позивачкою порушено правила об'єднання позовних вимог. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка у своїй позовній заяві об'єднала вимоги, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

15 травня 2019 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Вирішуючи питання прийнятності апеляційної скарги ОСОБА_3 , Велика Палата Верховного Суду виходить з наступного.

Особливості судового розгляду й вирішення окремих категорій термінових адміністративних справ визначені § 2 гл. 11 КАС України. До таких термінових справ з огляду на швидкоплинність виборчого процесу законодавець відніс і провадження щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виборчих комісій, комісій з референдуму, членів цих комісій (ст. 273 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 273 КАС України право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність виборчих комісій, комісій з референдуму, членів цих комісій мають суб'єкти відповідного виборчого процесу (крім виборчої комісії), а також ініціативна група референдуму, інші суб'єкти ініціювання референдуму.

За приписами ч. 11 ст. 273 КАС України суд вирішує адміністративні справи, визначені цією статтею, у дводенний строк після надходження позовної заяви.

Особливості судових рішень за наслідками розгляду справ, пов'язаних з виборчим процесом чи референдумом, та їх оскарження регламентовано ст. 278 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 278 КАС України апеляційні скарги на судові рішення за наслідками розгляду справ, визначених ст. 273-277 цього Кодексу, можуть бути подані у дводенний строк з дня їх проголошення (…).

Частиною 1 ст. 120 КАС України (яка регламентує порядок обчислення процесуального строку) передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 270 КАС України на обчислення строків, встановлених ст. 273-277, 280-283 цього Кодексу, не поширюються правила ч. 2-10 ст. 120 цього Кодексу. Строки, встановлені у справах, визначених ст. 270 КАС України, обчислюються календарними днями і годинами.

Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 250 КАС України у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Як убачається з матеріалів апеляційної скарги та відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскаржувану ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду постановлено 08 травня 2019 року (оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10 травня 2019 року).

При цьому відповідно до приписів процесуального закону початком строку на апеляційне оскарження ухвали суду є наступний день після її проголошення (складення у повному обсязі та підписання складом суду, що її постановив).

Апеляційна скарга подана позивачкою 15 травня 2019 року, що підтверджується відбитком штемпеля канцелярії суду, - тобто з пропуском строку, передбаченого ч. 2 ст. 278 КАС України, який є присічним (преклюзивним).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 травня 2019 року у зв'язку із тим, що зазначену ухвалу нею отримано лише 11 травня 2019 року.

З цього приводу Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною 5 ст. 270 КАС України передбачено, що днем подання (…), апеляційної скарги є день її надходження до відповідного суду. Строки подання (…) апеляційних скарг, встановлені у справах, визначених цією статтею, не може бути поновлено. Апеляційні скарги, подані після закінчення цих строків, суд залишає без розгляду.

Таким чином, наслідком пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою у спорах, пов'язаних з виборчим процесом, є залишення такої скарги без розгляду. Пропущений строк подання апеляційної скарги у справах, пов'язаних із виборчим процесом, не може бути поновлено судом.

Водночас Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що вказана вимога процесуального Закону має імперативний характер, є категоричною вказівкою законодавця на обов'язок суду при вирішенні цього питання та не допускає інших, ніж передбачено нею, дій.

Вирішуючи питання співвідношення терміновості розгляду справи з гарантією дотримання пасивного виборчого права особи, що звернулася за його захистом до суду, Велика Палата Верховного Суду враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), що міститься у низці судових рішень цього суду.

Так, за висновками ЄСПЛ загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Хаджіанастасіу проти Греції», п. 32-37).

Однак, якщо держава передбачає апеляційне оскарження до суду вищої інстанції, вона має право встановлювати умови такої апеляції, як - матеріально-правові, так і процесуальні, як-от: судові збори, часові обмеження, обов'язкове представництво тощо (рішення ЄСПЛ від 12 червня 2006 року у справі «Степенська проти України»).

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад, до строків для подання апеляцій (рішення ЄСПЛ від 07 вересня 1999 року у справі «Йодко против Литви»).

Як зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі «Крастьо Дамянов Крастев проти Болгарії», скаржник повинен виявляти «необхідну старанність», щоб подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.

Однак, ОСОБА_3 продемонструвала недбале ставлення до обов'язку дотримуватися строку звернення до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № П/9901/242/19 підлягає залишенню без розгляду, оскільки надійшла до Великої Палати Верховного Суду поза межами строків, визначених ч. 2 ст. 278 КАС України.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 248, 270, 273, 278 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі за її позовом до Центральної виборчої комісії, Президента України Порошенка Петра Олексійовича , Верховної Ради України про визнання протиправними дій,

визнання нечинними результатів чергових виборів Президента України 31 березня 2019 року та зобов?язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Саприкіна

Судді:

Н. О. Антонюк Н. П. Лященко

С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко

В. В. Британчук Л. І. Рогач

Д. А. Гудима О. М. Ситнік

О. С. Золотніков В. Ю. Уркевич

В. С. Князєв О. Г. Яновська

Л. М. Лобойко