Справа № 823/457/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/457/18 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року (місце ухвалення: місто Черкаси, час ухвалення: 15 годин 50 хвилин, дата складання повного тексту: 26 березня 2018 року) у справі за адміністративним позовом Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання дій неправомірними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Ватутінське комунальне виробниче підприємство «Водоканал» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання неправомірними дій та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.10.2017 р. № , яким застосовано штраф у сумі 421244, 22 грн. за платежем «податок на додану вартість».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.03.2018 р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 р. рішення суду першої інстанції було скасовано, позов товариства задоволено частково, визнано протиправним та скасовано оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Постановою Верховного Суду від 19.02.2019 р. касаційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 р. у справі № 23/457/18 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У вказаній постанові суд касаційної інстанції вказав на передчасність висновку суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, оскільки судом не було досліджено та встановлено періоду за який контролюючий орган з урахуванням строку давності мав право проводити камеральну перевірку, а відповідно і застосовувати штраф, передбачений пунктом 1 статті 126 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 16.05.2019 р. постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було попередньо встановлено судами першої та касаційної інстанцій, контролюючим органом проведено камеральну перевірку платника податку Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань по податку на додану вартість, за результатами якої складено акт № 2082/23-00-12-0506/24359125 від 22.09.2017 р. за період 2014 - 2017 років.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 57.1 ст. 57 та п. 203.2 ст. 203. Податкового кодексу України, що полягало у несвоєчасній сплаті протягом граничних строків узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість, за які передбачено відповідальність згідно з п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 17.10.2017 р. № , яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 421244, 22 грн.

Податкові зобов`язання з податку на додану вартість позивачем сплачувались в повному обсязі, в строки відповідно до вимог чинного законодавства за період січень-липень 2017 року, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України для подання податкової декларації, що підтверджується платіжними дорученнями від 31.01.2017 року № 68, від 28.02.2017 року № 120, від 31.03.2017 року № 23, від 28.04.2017 року №№ 25, 51, 243, від 05.05.2017 року № 258, від 30.05.2017 року № 309, від 30.06.2017 року №№ 41, 368, від 28.07.2017 року №№ 46, 453.

Проте, кошти, які сплачені за грошовими зобов`язаннями, що виникли за період січень-липень 2017 року контролюючим органом було зараховано на погашення податкового боргу за інший період - 2014-2015 роки, з одночасним нараховуванням оскаржуваних штрафних санкцій на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України.

У постанові від 19.02.2019 р. Верховний Суд прийшов до наступних висновків:

- своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання є предметом камеральної перевірки, яка проводиться виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах податкового органу (п. 15).

- у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків (п. 17).

- диспозиція частини першої статті 126 Податкового кодексу України не визначає спосіб погашення боргу платником податків (самостійна сплата чи зарахування контролюючим органом в рахунок погашення боргу в порядку черговості його виникнення) як обставину з якою законодавець пов`язує притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу (п. 18).

- камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання (п. 16).

Відтак в межах даного спору суду апеляційної інстанції слід перевірити дотримання відповідачем строку давності у всіх періодах, що підлягали перевірці.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п. 120.1 ст. 120 ПК України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно п. п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Враховуючи вказані норми та ту обставину, що акт камеральної перевірки датований 22.09.2017 р., колегія суддів приходить до висновку, що 1095 -денний термін від цієї дати розпочався 24.09.2014 р.

Станом на вказану дату позивачем були подані вчасно всі попередні декларації, остання з яких за серпень 2014 року була подана 19.09.2014 р. та строк для її перевірки міг бути ініційований відповідачем вже з 21.09.2014 р. (а. с. 15 Т. 1, зворот).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач мав право в межах 1095 - денного строку перевіряти своєчасність сплати податкових зобов`язань на підставі поданих декларацій, починаючи з декларації № від 20.10.2014 р.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку в частині правомірності оскаржуваної ППР на суму штрафних санкцій 111443, 35 грн.

Відтак доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом в цій частині приймаються в якості належних.

В іншій частині доводи апелянта є необґрунтованими, чому була надана оцінка судом касаційної інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його часткового скасування.

Відповідно до ст. 139 КАС України наявні також підстави для перерозподілу судових витрат наступним чином.

Позивачем було заявлено позовну вимогу майнового характеру на загальну суму 421244, 22 грн.

Так всі судові витрати позивача на різних стадіях провадження склали 6318, 66 грн. (а. с. 2 Т. 1) + 9477, 99 грн. (а. с. 167, Т. 1) + 16161, 32 грн. (а. с. 4 Т. 2) = 31957, 97 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Пропорційна частина позовних вимог, що залишились задоволеними за наслідками апеляційного перегляду, склала: 111443, 35 грн./ 421244, 22 грн. = 0, 3.

З огляду на наведене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі: 31957, 97 грн.*0, 3 = 9587, 39 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання дій неправомірними та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 17 жовтня 2017 року № , яким визначено суму штрафних санкцій у розмірі 111443, 35 гривень скасувати.

В цій частині позовні вимоги Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 жовтня 2017 року № , прийняте Головним управлінням ДФС у Черкаській області, в частині застосування до Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» штрафних санкцій у розмірі 111443, 35 гривень (сто одинадцять тисяч чотириста сорок три гривні 35 копійок).

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з Головного управління ДФС у Черкаській області (ЄДРПОУ 3932109, місцезнаходження: 18002, місто Черкаси, вулиця Хрещатик, 235) на користь Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» (, місцезнаходження: 20250, Черкаська область, місто Ватутіне, вулиця Європейська, 1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 9587, 39 гривень (дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят сім гривень 39 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 16.05.2019 р.)