Справа № 712/3467/19
Суддя: Пироженко (С.А.) С. А.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/92/19
Справа № 712/3467/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Інспектора 1 батальйону 1 роти лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області ЗАПОРОЖЕЦЬ Віталія Анатолійовича (адреса: м. Черкаси, вул. Л. Українки 21), третя особа: Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції України (адреса м. Черкаси вул. Л.Українки, 21) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що постановою інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП в Черкаській області Запорожець В.А. Серії ЕАВ № 669715 від 02 лютого 2019 року про адміністративне правопорушення, його притягнуто до відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в сумі 425 грн.

Дана постанова мотивована тим, що ОСОБА_2 , 02 лютого 2019 року о 20.57 год. в м. Черкаси по вул. Небесної Сотні, 45 керував транспортним засобом Мерседес-Бенц Спринтер 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , без працюючого лівого габариту, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки та не мав при собі посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушено п.п. 2.1.а,б; 8.5.1; 31.4.3 ПДР України. Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки обставини справи, що встановлені в ній не відповідають дійсності, а винесена постанова є незаконною.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 1 ст. 126 КпАП України є керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАВ № 669715 від 02 лютого 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 , 02 лютого 2019 року о 20 год. 57 хв. в м. Черкаси по вул. Небесної Сотні, 45 керував транспортним засобом Мерседес-Бенц Спринтер 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , без працюючого лівого габариту, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки та не мав при собі посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п.п. 2.1.а,б; 8.5.1; 31.4.3 ПДР України. На підставі даних фактів інспектор роти № 1 батальйону № 1 УПП в Черкаській області ОСОБА_3 В. ОСОБА_4 ., притягнув позивача до відповідальності за ст.. 126 ч.1 КпАП України та наклав стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

На підставі ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Позивач в судовому засіданні зазначає, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, зазначені в оскаржуваній постанові не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки правил дорожнього руху не порушував, так як не зміг передбачити, що одна лампочка габариту вийшла із ладу, а стан доріг не дозволяє будь якому водію бути впевненому в тому, що якийсь світловий прилад не вийде із ладу, тому дане порушення не вважає невмисним. З приводу перетину суцільної лінії, то це порушення не відповідає дійсності, так як водій не перетинав, а одним колесом «задів» лінію на вимогу патрульної автомашини. Водій не міг виконати зупинку в лівій смузі, для цього треба було виконати необхідний маневр. Водій дійсно не пред`явив посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію ТЗ, так як після дуже тривалої, упередженої, ретельної перевірки в нічний час на морозі, незаконному обшуку автомашини та інших порушень кожний водій міг розгубитися і не знайти необхідні документи. Документи на автомобіль і посвідчення водія перебували в автомобілі в іншій одежі яка знаходилась в кабіні автомобіля, але від хвилювання забув що вони там перебувають. Тому просить позов задовольнити та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що 02 лютого 2019 року о 20 год. 57 хв. він ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку шляхом патрулювання на службовому автомобілі та виконував службові обов`язки відповідно повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію».

У цей час він став свідком того, як позивач керував автомобілем MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI (д.н.з. НОМЕР_2 ) в м. Черкаси по бул. Шевченка від вул. Смілянської в напрямку вул. Небесної Сотні, з непрацюючим заднім лівим габаритним вогнем та перетнув суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 при повороті праворуч із крайньої лівої смуги руху на вул. Небесної Сотні, чим порушив п. 31.4.3 та 8.5.1 ПДР України.

Зупинивши автомобіль позивача, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», він згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звернувся до позивача, який був за кермом автомобіля, та представився (назвавши своє прізвище, посаду, спеціальне звання), відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та проінформував позивача про вищезазначене порушення ПДР.

Надалі, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Проте позивач повідомив, що всіх документів у нього зараз при собі немає. Натомість він надав для ознайомлення і встановлення особи лише своє пенсійне посвідчення. Відповідач повідомив позивачу, що дані дії є порушенням ПДР, а саме п. 2.1., за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 КпАП України.

Після встановлення особи, він відповідно до вимог ст. 279 КпАП України, з врахуванням ст. 280 КпАП України та ч. 2 ст. 36 КпАП України, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України та ст. 63 Конституції України.

Під час розгляду справи позивач не визнавав факт вчинення ним правопорушення.

Розглянувши справу відповідно до ст. 258 КпАП України з дотриманням вимог ст. 283 КпАП України з врахуванням ч. 2 ст. 33 КпАП України, ч.2 ст. 36 КпАП України, ст. 251 КпАП України, ст. 252 КпАП України була винесена постанова серії ЕАВ №889715 за ч. 1 ст. 126 КпАП України відносно позивача та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.

Надалі відповідно до вимог ст. 285 КпАП України, він ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення, але позивач відмовився отримувати копію постанови.

Також, позивачу було роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КпАП України, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КпАП України, щодо порядку оскарження постанови.

При перегляді в судовому засіданні наданого відповідачем відеозапису, встановлено, що під час винесення постанови про адміністративне правопорушення позивачем, дійсно, не пред`являлися реєстраційні документи на транспортний засіб та позивач повідомив що вони в нього на даний час відсутні.

Відтворені в судовому засіданні відеозаписи повно та достеменно підтверджують доводи відповідача надані під час судового засідання та наведені у відзиві на позов і є доказами протиправних дій та порушення правил дорожнього руху зі сторони ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем надано докази вчинення позивачем дій, які слугували підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 126 КпАП України.

У відповідності до п. 5 ч.1 ст. 213, ч. 1, 2 ст. 222 КпАП України справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КпАП України у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Зазначені норми права вказують на те, що законом встановлений спеціальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч.1 ст.126 КпАП України, який полягає у тому, що постанова виноситься на місці вчинення правопорушення. Ці норми також перекликаються за змістом з ч. 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року.

Тому, доводи позивача про те, що постанову винесено з порушенням, оскільки співробітник поліції незаконно розглянув справу на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративні правопорушення, спростовується вищевикладеним.

Твердження позивача викладені ним в адміністративному позові, що останній не порушував ПДР України, суд розцінює як версію захисту з метою уникнення відповідальності, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом не встановлено будь-яких порушень вимог закону при складанні адміністративних матеріалів по порушенню ПДР України, постанова в адміністративній справі Серії ЕАВ № 889715 від 02 лютого 2019 року містить логічний виклад обставин вчиненого правопорушення, зокрема у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено суть його вчинення, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КпАП України, що свідчить про те, що оскаржувана постанова є законною та до скасування не підлягає.

За таких обставин, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 122, 242-244, 250, 262, 286 КАС України, ст.ст. 122, 245, 251, 268, 283 КпАП України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_5 у задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 16 травня 2019 року.