Справа № 712/2569/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 712/2569/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської митниці Державної фіскальної служби на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, суддя Пироженко В.Д.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до Черкаської митниці Державної фіскальної служби, у якому просив постанову заступника начальника Черкаської митниці ДФС від 14.02.2019 у справі про порушення митних правил № 15/90200/19 скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2019 року скасовано постанову заступника начальника Черкаської митниці ДФС від 14.02.2019 в справі про порушення митних правил № 15/90200/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , провадження по справі закрито.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Черкаська митниця Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

15.05.2019 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому такий просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином та завчасно.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.12.2016 представником ТОВ «Брокер-Україна» Маломуж А.А., на виконання договору доручення від 27.03.2012 №10/67, укладеного з ТОВ «Разек Черкаси» до Черкаської митниці ДФС було подано митну декларацію №902060000/2016/206869, за якою задекларовано в митний режим імпорту наступний товар, що надійшов на адресу ТОВ «Разек Черкаси» на виконання зовнішньоекономічного договору від 30.03.2011 №30/03-11, укладеного з компанією «А5 CREATION SP. Z.O.O.» (Республіка Польща):

«Машина для обробки металу, механічні ножиці гідравлічні: ножиці гідравлічні гільйотинові DURMA серії ES 3006, 2007 р.в., сер. №602707920 б/в, -1шт. Механічні ножиці - верстат гідравлічний (гільйотина), модель станка DURMA, серія ES 3006, 2007 рік випуску, серійний номер 602707920, бувший у використанні, без числового програмного керування, використовується для обробки листового матеріалу довжиною до 3100 мм, товщиною до 6 мм, потужність двигуна 11 кВт, габаритні розміри (мм): 3750 *2350*1650 . Для власних потреб (не для продажу), для постійного встановлення на підприємстві власного виробництва. Виробник: DURMAZLAR MAKINA SAN. TIC.A.S., країна виробництва TR, торгівельна марка: нема даних».

Зазначений товар задекларовано у товарній під категорії 8462 39 91 00 «Машини (включаючи преси) для обробки металів шляхом об`ємного штампування, кування або штампування; машини для обробки металів (включаючи преси) шляхом вигинання, відбортування, вирівнювання, розрізання, висікання або відрубання; преси для обробки металів або карбідів металів, не зазначені вище: - механічні ножиці (включаючи преси), крім комбінованих пробивальних та висікальних: - інші: - інші: - гідравлічні» згідно з УКТ ЗЕД для якої Законом України від 19.09.2013 №584-VII «Про митний тариф України» встановлена ставка ввізного мита (повна/пільгова) - 2%.

Відповідно до графи 47 МД № 902060000/2016/206869 до Державного бюджету України сплачено митних платежів на суму 67 355,02 грн. (платіж 020 - 6 013,84 грн., платіж 028 - 61 341,18 грн.).

Позивач надав митному органу належні товаросупровідні документи, необхідні для ідентифікації самого товару, так і для підтвердження заявленої митної вартості. Відповідач прийняв митну декларацію, за якою товар № 1 задекларовано в товарній під категорії і здійснив митне оформлення товару в режимі імпорт.

За результатами документальної невиїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи встановлено, що згідно з описом, заявленим декларантом в графі 31 МД № 902060000/2016/206869 та поданих до митного оформлення документів від 07.12.2016 року, специфікація від 07.12.2016 року б/н, технічна довідка про товар згідно інвойсу, контракт № 30/03-11 від 30.03.2011 року заявлений товар не відноситься до товарної підкатегорії . Даний товар класифікується в товарній накладній під категорії - для обробки виробів з листового матеріалу на які встановлено ставка ввізного мита 5%.

На підставі акту ГУ ДФС у Черкаській області від 09.11.2018 №425/23-00-14-0606/36299742 «Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «РАЗЕК ЧЕРКАСИ» дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи з окремих питань по митним деклараціям від 08.02.2016 та від 20.12.2016, відповідно до якого було встановлено, що при здійсненні декларування товару № 1 за МД № 902060000/2016/206869 декларантом було допущено порушення п.1, п.5 ч.8 ст.257, 266, 270, 271 МК України в частині застосування Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕДД 1 та 6 в частині визначення коду товарів, застосування розміру ставок ввізного мита за відповідними товарними підкатегоріями, пункту 190.1 ст. 190 ПК України в частині визначення бази оподаткування податком на додану вартість товарів, що ввозяться на митну територію України, 29.01.2019 було складено Протокол про порушення митних правил.

Постановою заступника начальника Черкаської митниці ДФС від 14.02.2019 у адміністративній справі № 15/90200/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 300 відсотків несплачених сум митних платежів, що становить 32474,73 гр.

З постанови вбачається, що ОСОБА_1 , представником ТОВ «Брокер-Україна», в ході здійснення декларування зазначених товарів в порушення вимог п.5 ч.8 ст.257, 266, 270, 272 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, вимог Закону України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 №584-VII, вимог ст190.1, 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (в частині здійснення дій щодо заявлення неправдивих відомостей щодо коду товару № 1 «Машина для обробки металу, механічні ножиці гідравлічні: ножиці гідравлічні гільйотинові, серія ЕS 3006, 2007 р.в. згідно УКТ ЗЕДД, які були спрямовані на часткове ухилення від сплати митних платежів, що призвело до заниження та несплати до державного бюджету України платежів на суму 10824,91 грн.

Вважаючи таку постанову протиправною, такою що не відповідає вимогам чинного законодавства, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач в оскаржуваній постанові не вказав доказів протиправності дій позивача, доказів вини позивача у формі умислу, того що дії позивача були спрямовані саме на заявлення в митній декларації неправдивих відомостей для досягнення мети неправомірного зменшення митних платежів, які підпадають під ознаки порушень, передбачених ст.485 МК України, а відсутність мети неправомірного зменшення митних платежів виключає склад адміністративного порушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Отже, однією з обов`язкових ознак порушення митних правил як адміністративного правопорушення є протиправність дій.

Згідно положень Закону України від 19.09.2013 № 584-VII «Про митний тариф» товарною номенклатурою Митного тарифу України є Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складена на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів, що ведеться Всесвітньою митною організацією.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТЗЕД з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД на основі характеристик товару, які є визначальними для класифікації.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч.8 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості про товари, у тому числі у вигляді кодів: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до ст. 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Диспозицією ст. 485 МК України визначений склад правопорушення, який полягає в заявленні в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру в тому числі неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у поданні неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЕЗД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, а не у визначенні неправильного коду УКТ ЗЕД,

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України пов`язаного із заявленням в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, характеризується умислом. Тобто, в даному випадку конкретною метою, як обов`язковою ознакою складу правопорушення, є намір особи неправомірно звільнитись від сплати митних платежів чи зменшити їх розмір.

Так, позивачем задекларовано товар в товарній під категорії , про що свідчить відмітка ПМК 30/902 20.12.2016 в графі D/J декларації.

При цьому, митний орган не виявив в процесі здійснення митного контролю жодних порушень чинного законодавства, в тому числі щодо визначення коду та правильності обчислення та сплати митних платежів та завершив митне оформлення за декларацією без зауважень, про що свідчить відмітка митного органу у декларації.

Згідно ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств. Посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку (п. 43 ст. 4 Митного кодексу України).

За приписами ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постановах від 06 червня 2018 року по справі №607/1866/17 та № 607/2391/17, для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 13.12.2018 по справі № 759/360/17 зазначив, що за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар) сам факт неправильного визначення коду згідно з УКТЗЕД не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до ст. 485 МК України.

Тобто, для притягнення до відповідальності згідно статтею 485 Митного кодексу України у даному випадку необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Відповідно до приписів статті 257 Митного кодексу України, до декларації декларантом вносяться відомості про найменування, код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до ч.8 статті 264 Митного кодексу України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно ч. 2,3,4 ст. 69 МК України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Отже, здійснення такого контрою є прямим обов`язком відповідача, в той час як застосування штрафних санкцій за порушення, пов`язані з неправильною класифікацією товарів, можливе лише при поданні декларантом неправдивих відомостей, підроблених документів чи подання документів не в повному обсязі.

Частиною 6 статті 69 Митного кодексу України імперативно встановлено, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Так, позивач зазначив опис товару №1 в графі 31 МД №902060000/2016/206869 та надав відповідачу документи, необхідні як для ідентифікації самого товару, так і для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: інвойс від 07.12.2016 №00674/ЕХР(ЖТ/2016, специфікацію від 07.12.2016 б/н, технічну довідку про товар згідно інвойсу від 07.12.2016 №00674/ЕХР(ЖТ/2016, контракт № 30/03-11 від 30.03.2011.

При цьому, в Акті №425/23-00-14-0606/36299742 від 09.11.2018 зазначено, що новий код УКТ ЗЕД визначений саме згідно з описом, заявленим декларантом в графі 31 МД №902060000/2016/206869 та поданих ним до митного оформлення документів.

Крім того, наведені в графі 31 МД №902060000/2016/206869 відомості про товар №1 не були змінені, спростовані або визнані неправдивими ані Актом від 09.11.2018 №425/23-00-14-0606/36299742, ані протоколом про порушення митних правил № 15/90200/19 від 29.01.2019.

Тобто, позивач під час митного оформлення товару подав всі необхідні відомості про товар та мету його імпорту. Відповідачем не встановлено факту подання позивачем неправдивих відомостей чи документів про характеристики товару, необхідних для визначення коду товару під час митного оформлення.

В поданій позивачем митній декларації та приєднаних до неї документах відсутні неправдиві відомості щодо істотних умов договору, ваги, кількості, країни походження, відправника та одержувача товару, а також неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

В даному випадку неправильне визначення позивачем коду ножиць гідравлічних гільйотинових згідно з УКТ ЗЕД не становить об`єктивну сторону порушення митних правил, передбаченого статті 485 Митного кодексу України.

За змістом статті 10 Кодексу про адміністративні правопорушення України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Водночас, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 умисно визначив код товару згідно з УКТ ЗЕД з метою зменшення ставки ввізного мита.

Суд апеляційної інстанції додатково звертає увагу на те, що після отримання протоколу про порушення митних правил № 15/90200/19 від 29.01.2019 позивач направив ТОВ «Разек Черкаси» листа щодо сплати податкового зобов`язання за МД №902060000/2016/206869 у сумі 10 824,91 грн.

Відповідно до п.3 ч. 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1, 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення або закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач в оскаржуваній постанові не вказав доказів протиправності дій позивача, доказів вини позивача у формі умислу, того що дії позивача були спрямовані саме на заявлення в митній декларації неправдивих відомостей для досягнення мети неправомірного зменшення митних платежів, які підпадають під ознаки порушень, передбачених ст.485 МК України, а відсутність мети неправомірного зменшення митних платежів виключає склад адміністративного порушення.

За наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона порушення митних правил, передбаченого статті 485 Митного кодексу України (відсутній склад адміністративного правопорушення) та відсутні докази подання позивачем недостовірних документів, надання недостовірної інформації, а тому постанова у справі про порушення митних правил №0301/12500/18 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження в справі про порушення митних правил підлягає закриттю.

Щодо строку притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Правопорушення за статтею 485 МК України, що полягає у заявленні неправдивих відомостей у митній декларації та поданні документів, що містять такі відомості, не має характер триваючого, тому адміністративне стягнення за таке порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня його вчинення. Відтак, накладення адміністративного стягнення поза межами шестимісячного строку з моменту подання митної декларації та відповідного пакету документів є окремою підставою для висновку про протиправність спірної постанови.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 вересня 2018 року в справі №490/7096/16-а.

Отже, правопорушення, вчинення якого ставиться в провину позивачу, не є триваючим, оскільки може бути скоєне виключно у момент подання митному органу митних декларацій.

Відтак, про декларування недостовірної класифікації товару № 1 за митною декларацію №902060000/2016/206869 відповідачу, як контролюючому органу, на який покладено обов`язок контролю за правильністю визначення коду УКТ ЗЕД, стало відомо в момент прийняття відповідної митної декларації до митного оформлення, а не з моменту виявлення та відображення цих обставин в акті перевірки ГУ ДФС у Черкаській області від 09.11.2018 №425/23-00-14-0606/36299742 «Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «РАЗЕК ЧЕРКАСИ» дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи з окремих питань по митним деклараціям від 08.02.2016 та від 20.12.2016. З урахуванням наведеного, строк накладення адміністративного стягнення за фактом подання позивачем митної декларації, що мав місце 20.12.2016, сплинув.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності постанови заступника начальника Черкаської митниці ДФС від 14.02.2019 в справі про порушення митних правил № 15/90200/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення повно та всебічно встановлено обставини справи, рішення винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до ч.3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов