Справа № 460/415/19
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4267/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Заверухи О.Б.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року з питань забезпечення позову (суддя Комшелюк Т.О., м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним та скасування рішення, наказу та зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 25.02.2019 звернувся до суду з позовом до Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним та скасування рішення, наказу та зобов`язання вчинення певних дій.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.02.2019 №29 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів» в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 15.11.2013 №011475 до набрання рішенням суду у цій справі законної сили. В обґрунтування заяви посилається на те, що реалізація оскаржуваного наказу до вирішення питання щодо його правомірності призведе до порушення його прав в частині виконання професійних обов`язків інженера-землевпорядника, а відтак стане наслідком позбавлення його права на працю та отримання доходу від професійної діяльності, яку, ОСОБА_1 здійснює, як директор та інженер-землевпорядник в ПП «Зембудпроект-С» та як фізична особа-підприємець. Крім того, станом на 25.02.2019 ФОП ОСОБА_1 укладено 50 (п`ятдесят) договорів про надання землевпорядних послуг з виготовлення документацій із землеустрою. Значна кількість документації із землеустрою по укладених договорах пройшли відповідні погодження і підлягають внесення в Національну кадастрову систему. Також, є в наявності документація на стадії погодження, однак в зв`язку з незаконним, на думку позивача, анулюванням сертифікату інженера-землевпорядника, завершити свої договірні зобов`язання ФОП ОСОБА_1 , який є сертифікованим інженером-землевпорядником, немає можливості. Таким чином, як вказує позивач, позбавлення його права виконувати обов`язки інженера-землевпорядника призведе до порушення останнім умов договорів, укладених із громадянами - замовниками робіт по виготовленню проектів землеустрою, які частково здійснили попередню оплату за послуги та призведе до необхідності у розробленні ними нових проектів землеустрою, що в свою чергу матиме як наслідок значне затягування процедури одержання такими особами земельних ділянок у власність. Тобто, спірний наказ має очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль і витрат.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у справі №460/415/19 заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Зупинено дію наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.02.2019 №29 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів» в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 15.11.2013 №011475 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадаструподала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову. Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для забезпечення позову у цій справі.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою, прийнятою з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідач - Кваліфікаційна комісія Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції заяву про забезпечення позову задовольнив з тих підстав, що позбавлення права позивача виконувати обов`язки інженера-землевпорядника призведе до порушення останнім умов договорів, укладених із громадянами - замовниками робіт по виготовленню проектів землеустрою, які частково здійснили попередню оплату за послуги та призведе до необхідності у розробленні ними нових проектів землеустрою, що в свою чергу матиме, як наслідок, значне затягування процедури одержання такими особами земельних ділянок у власність. За наведених обставин, суд вважав, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване твердження, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для відновлення своїх прав та інтересів.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, вважає їх помилковими та такими, що не відповідають нормам матеріального права та обставинам справи, з огляду на наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.

За змістом статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Відповідні підстави і необхідність забезпечення позову, згідно статті 152 КАС України, повинні бути зазначені та обґрунтовані у заяві про забезпечення позову.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється. Забезпечення позову допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду. Під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд враховує інтереси як позивача, так і відповідача. Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу та не впливати на права, свободи та інтереси інших осіб.

Також при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності учасників справи.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення ускладнення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуальної рівності.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Із матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, працює директором ПП «Зембудпроект-С» та є кваліфікованим інженером-землевпорядником згідно кваліфікаційного сертифіката від 15.11.2013 №011475.

11.02.2019 наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №29, анульований кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (пункту 9 Переліку інженерів-землевпорядників, кваліфікаційні сертифікати, яких анулюються на підставі подання Кваліфікаційної комісії від 29.12.2018 №18/709).

Разом з тим, судом встановлено, що станом на 25.02.2019 ФОП ОСОБА_1 укладено 50 (п`ятдесят) договорів про надання землевпорядних послуг з виготовлення документацій із землеустрою, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Як видно із клопотання про забезпечення позову, необхідність забезпечення такого ґрунтується на тому, що до набрання законної сили рішенням у справі, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди майновим правам, свободам та інтересам позивача, позивачем затрачено кошти та трудові ресурси по виготовленню більше п`ятдесяти проектів відведення земельних ділянок та технічних документацій замовникам (фізичним та юридичним особам). Однак, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення та анулювання кваліфікаційного сертифіката позивачу, останній не має змоги завершити взяті на себе зобов`язання.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що правомірність та оцінка прийнятого Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру наказу від 11.02.2019 №29 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів» в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 15.11.2013 №011475 підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті та може бути дана судом першої інстанції за результатами розгляду справи. В свою чергу, вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу від 11.02.2019 №29 надасть позивачу право виконувати обов`язки інженера-землевпорядника, хоча спірним наказом таке право скасовано, у зв`язку з анулюванням кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 Підтвердження факту вчинення таких порушень чи спростування цієї обставини може бути з`ясоване виключно в процесі розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Крім того, забезпечення позову в спосіб, зазначений позивачем, буде означати вирішення спору по суті до ухвалення рішення по справі, що, в свою чергу, може призвести до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, що суперечить приписам КАС України та не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Крім цього, при вирішення клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, колегія суддів виходить з того, що, наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру наказу від 11.02.2019 №29 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів» в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 15.11.2013 №011475 є актом індивідуальної дії, який є чинним, але дія його припинилась у момент анулювання сертифіката. У зв`язку з цим вимога про зупинення дії індивідуального адміністративного акта, дія якого припинилась в силу виконання, є безпредметною.

Що стосується посилання позивача на те, що дія оскаржуваного наказу призведе до порушення не тільки його прав (права на працю та майнових прав), а й прав замовників проектної документації, що частково, а деякі й 100% сплатили оплату за послуги, колегія суддів вважає їх недоречними.

Отже, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову є необґрунтоване, та подане до суду передчасно, до клопотання не надано належних письмових доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, до ухвалення рішення по даній адміністративній справі, або реальних доказів настання негативних наслідків для ОСОБА_1

Доводи заявника з приводу того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення прав та інтересів позивача є безпідставними, оскільки вони є предметом спору в даній справі, а вирішення цього питання призведе до фактично вирішенням справи по суті до постановлення рішення в даній справі. Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційний суд ще раз наголошує, що правомірність оскаржуваного наказу якраз і повинна бути вирішена судом при розгляді справи по суті. В протилежному випадку забезпечення позову у формі, визначеній позивачем, є завуальованим достроковим вирішенням спору до фактичного розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені позивачем у клопотанні про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 КАС України.

Таким чином, застосований судом першої інстанції захід забезпечення позову призвів до відновлення прав позивача, на проведення землевпорядних робіт, за відсутності рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання протиправним та скасування спірного рішення.

Відтак, позивачем не обґрунтовано свою заяву про забезпечення позову, не надано доказів того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у даній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або наявні очевидні ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Сама лише думка позивача з приводу ускладнення в майбутньому виконання рішення суду не може бути визнана судом достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у спірних правовідносинах, оскільки є суб`єктивним судженням позивача, без зазначення існуючої очевидної небезпеки заподіяння шкоди позивачу. Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Колегія суддів зазначає, що мотиви, якими заявник обґрунтовує заявлене клопотання та забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу, яким анульовано кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника буде фактично вирішенням справи по суті до постановлення рішення в даній справі. Також суд зауважує, що на даному етапі він позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, оскільки такі можуть бути виявлені судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи та оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

У межах визначеної нормативної регламентації спірних правовідносин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що зупинення дії оскаржуваного рішення, зумовить виникнення невиправданого судового втручання у діяльність суб`єкта владних повноважень, що, у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову.

У відповідності до вимог пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, а відтак вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру задовольнити повністю.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року з питань забезпечення позову скасувати та в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 16 травня 2019 року.