Справа № 520/1318/19
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 р. справа № 520/1318/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Лук`янчук О.І.,

за участю: представника позивача Надьон О.В., представника відповідача - Міронова А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 11.09.2018 року №0-2020;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Харківській області провести перерахунок суми податку за 2017 рік на нерухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

В обґрунтування позовних позивачем зазначено, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення 11.09.2018 року №0-2020 р., за яким у відповідності з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено позивачу до сплати суму податкового зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 4118,40 грн. за 2017 рік є протиправним та таким, що не відповідає чинному законодавству, що порушує права та охоронювані законом інтереси позивача. Так, представник позивача вказав, що в порушення затверджених рішенням Нововодолазької селищної ради ставок податку на майно на території Нововодолазької селищної ради, відповідач на всю площу належних позивачеві нежитлових приміщень в розрахунку податку застосував ставку 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування для категорії «жилий будинок», що суперечить чинному Податковому Кодексу України. З огляду на зазначене, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та вказав, що згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 є власником житлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 (на теперішній час АДРЕСА_3 на АДРЕСА_4 Європейську АДРЕСА_1 , загальною площею 248.7 м.кв. Представник відповідача зазначив, що визначення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки встановлених Нововодолазькою селищною радою на 2017р. на VII сесії скликання № 816 від 25. 01.2017р. для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних за юридичних осіб із розрахунку за 1 кв. м. бази оподаткування в розмірі 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного ( податкового) року для категорії « житловий будинок». Також, представник відповідача звернув увагу суду, що рішення Нововодолазької селищної ради від 25.01.2017р. №810 щодо ставок з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянка на 2017р., яке втратило чинність на підставі рішення III сесії VIII скликання Нововодолазької селищної ради від 12.07,2017р. № 163 як підстава для скасування податкового повідомлення - рішення є формальним підходом до розгляду справи. Приймаючи до уваги вищезазначене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача через канцелярію суду надав відповідь на відзив, в якій постався на безпідставність та необґрунтованість позиції відповідача, викладеній у відзиві на позов.

У судовому засіданні 15.05.2019 року сторони підтримали свої правові позиції по справі.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

11.09.2018 року ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення - рішення №0-2020, яким у відповідності з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено позивачу до сплати суму податкового зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 4118,40 грн. за 2017 рік.

03.12.2018 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ДФС у Харківській області із заявою, в якій просила провести перерахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у зв`язку з тим, що при його нарахуванні враховувалась загальна площа житлового будинку з надвірними будівлями: гараж 32 АДРЕСА_5 . АДРЕСА_6 ., підвал - 73,7 кв.м. Також, заявник звернулась увагу контролюючого органу, що відповідно до рішення Нововодолазької селищної ради ставка податку на допоміжні нежитлові приміщення становить 0 відсотків від розміру мінімальної заробітної плати.

Листом від 12.12.2018 року № 12152/н/20-40-52-06 ГУДФС у Харківській області надано відповідь заявнику, в якій зазначено, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомо, що у власності ОСОБА_1 перебуває: житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 248,7 м2.

Згідно ставок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки встановлених Нововодолазькою селищною радою на 2017 рік на VIII сесії VII скликання №816 від 25 січня 2017 року, для об`єктів житлової та/або житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб із розрахунку за 1 кв.м. бази оподаткування в розмірі: 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року для категорії "житловий будинок".

Також визначено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку зменшується для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості-на 120 кв.м.

Виходячи з вищенаведеного, розрахунок суми податку за 2017 рік є наступним: загальна площа об`єкта житлової нерухомості (площа будинку), що перебуває у власності: 248,7 м (загальна площа) - пільга - 120 кв.м = 128,7кв м. (площа перевищення)*32,00 грн. (1 % від мінімальної заробітної плати за 2017 рік (3200,00 грн.) =41 18,4 грн.

З огляду на зазначене, контролюючий орган дійшов висновку про правомірність прийнятого податкового повідомлення рішення № 0-2020 від 11.09.2018 року, а тому перерахунку здійсненню не було.

Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення № 0-2020 від 11.09.2018 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що є підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Так, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

З 01.01.2015р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №71-VIІI «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції ст. 266 Податкового кодексу України, було введено новий вид податку для громадян України, яким передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з п.п. 14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей), будівлі промислові та склади.

Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п.266.3.1, п.п. 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України).

Відповідно до п.п.266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з частиною 2 підпункту 266.7.1 ст. 266 ПК України, обчислення суми податку з обєкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку загальною площею 248,7 кв.м. житловою площею 89,3 кв.м. з надвірними будівлями, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 03.08.2006 року НОМЕР_2 виданого на підставі рішення виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради від 27.07.2006 року №262 за адресою: АДРЕСА_2 55 (на теперішній час вулиця 17-го Партз`їзду перейменована на вулицю Європейську) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12147285 від 13.10.2006 року (а.с. 20-21).

Як вбачається з даних технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок (реєстраційний номер 42-2017 від 27.03.2012 року) за адресою: АДРЕСА_7 та експлікації приміщень до плану вказаного будинку, загальна площа будинку складає 248,70 кв.м., з них: 89,3 кв.м. - житлова площа; 32,0 кв.м - підземний гараж приміщення І; 39,1 кв.м - гараж приміщення II; 13,3 кв.м - котельня приміщення III; 21,3 кв.м - літня кухня приміщення IV; 5,3 кв.м веранда;, 2,4 кв.м коридор;, 1,8 кв.м санітарний вузол; 163,3 кв.м передпокій; 18,0 кв.м кухня; 5,5 кв.м коридор; 7,7 кв.м ванна.

Судом встановлено, що рішенням XVIII сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради від 25.01.2017 року № 816 «Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради» (яке набирає чинності з 01.01.2017 року) встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Нововодолазької селищної ради для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб з розрахунку за 1 кв. м. бази оподаткування у розмірі: - а) житловий будинок 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року;

в) господарські будівлі, нежитлові будівлі літні кухні, сараї, хліви, майстерні, вбиральні, погреби, навісти, котельні 0% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року;

г) гаражі (наземні та підземні) 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Рішенням ХІХ сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради від 08.02.2017 року № 863 внесено зміни до рішення XVIII сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради від 25.01.2017 року № 816 «Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради», а саме абз. «г» п. 1.4. слова та цифри « 1» замінено на слова та цифри « 0%».

Рішенням ІІІ сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради від 12.07.2017 року № 163, яке набрало чинності з 01.01.2018 року, скасовано рішенням XVIII сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради від 25.01.2017 року № 816 «Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради» та рішення ХІХ сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради від 08.02.2017 року № 863.

Отже, ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік має обраховуватись за рішенням XVIII сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради від 25.01.2017 року № 816 «Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради» з урахуванням змін, які були внесені рішенням ХІХ сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради від 08.02.2017 року № 863.

При цьому, суд зауважує, що Рішення ІІІ сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради від 12.07.2017 року № 163, яким скасовано вищезазначені рішення, набрало чинності лише 01.01.2018 року, а спірне податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Харківській області 0-2020 від 11.09.2018 року прийнято за період 2017 рік.

Таким чином, враховуючи вищезазначені ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб на нежитлові об`єкти нерухомості на території Нововодолазької селищної ради Харківської області, суд вважає, що належні позивачу в 2017 році житлові будівлі площею 128,7 кв.м. (248.7 кв.м. належної площі-120 кв.м. пільгової площі) підлягають оподаткуванню за ставкою 1%, а нежитлові будівлі загальною площею 115,2 кв.м. (котельня площею 13. кв. м, літня кухня площею 21.3 кв.м., санітарний вузол площею 1,8 кв.м., ванна площею 7, 7 кв.м., гараж площею 32,01 кв.м., підвал (гараж) площею 39,1 кв.м.) підлягає оподаткуванню за ставкою 0%.

Отже, розрахунок суми податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки мав бути розрахований податковим органом наступним чином: 13,5 кв. м (248,7 кв.м. належної позивачу загальної площі-120 кв.м. пільгової площі-115,2 кв. м. загальна площа нежитлового майна, яке оподатковується за ставкою 0%) *32 грн. 00 коп. (1% від мінімальної заробітної плати у 2017 році, яка становила 3200,00 грн.)=432,00 грн.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, в порушення затверджених відповідно до рішень Нововодолазької селищної ради Харківської області ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб на території Нововодолазької селищної ради Харківської області на 2017 рік, відповідачем на площу 128,7 км.в. (248,7 кв.м.-120 кв.м. пільгова площа) було застосовано ставку 1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування, тобто без врахування тих нежитлових приміщень, які підлягають оподаткуванню за ставкою 0% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем невірно було застосовано ставку податку в розмірі 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування, на всю площу нерухомого майна, що належало позивачу в 2017 році із застосуванням пункту п.п. а. п. 1.4.1 рішення XVIII сесії VII скликання Нововодолазької селищної ради від 25.01.2017 року № 816 «Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради».

Поряд з цим, суд вважає необґрунтованим посилання контролюючого органу лише на дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, під час проведення позивачу розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки відповідно до пункту 286.5 статті 286.5 Податкового кодексу України саме відповідач наділений повноваженнями здійснити нарахування суми земельного податку з фізичних осіб та враховуючи положення пункту 286.1статті 286 Податкового кодекс України відповідач повинен був використовувати дані державного земельного кадастру.

Аналогічна позиція викладена постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року №К/9901/3401/17 (адміністративна справа №826/13291/16).

Таким чином, у даному випадку, податковий орган мав оцінити комплекс обставин, передбачених вимогами Податкового кодексу України, зокрема, з`ясовувати на підставі даних Державного земельного кадастру площу житлових та нежитлових приміщень, які належать платнику податків, встановити чи є наявність підстав для застосування різних відсоткових розмірів нарахування ставки податку, з урахуванням можливих наявних рішень селищних (сільських) рад, враховуючи те, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відноситься до місцевих податків.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2011 року №1386 затверджено Порядок подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів.

Пунктом 4 цього Порядку передбачено, що Держгеокадастр та Мін`юст подають щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку, в тому числі:

- Держгеокадастр - про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача;

- Мін`юст - про землевласників або землекористувачів, зокрема про найменування та місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача (у разі наявності такої інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), назву, номер та дату правовстановлюючого документа, кадастровий номер земельної ділянки, площу відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дату державної реєстрації речового права, цільове призначення, місцезнаходження земельної ділянки (у разі наявності такої інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), розмір частки у праві спільної власності на земельну ділянку (у разі коли майно належить на праві спільної часткової власності), а також про об`єкти незавершеного будівництва.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області податкове повідомлення рішення № 0-2020 від 11.09.2018 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Окрім того, згідно квитанції № 0.0..1 від 29.12.2018 року ОСОБА_1 сплачено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за рішенням від 11.09.2018 року (а.с. 13), тобто платником податків виконано свої податкові зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління ДФС у Харківській області провести перерахунок суми податку за 2017 рік на нерухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_1 , то суд зазначає, що по-перше, скасування оскаржуваного податкового повідомлення - рішення № 0-2020 від 11.09.2018 року є достатнім та ефективним способом відновлення порушених прав та законних інтересів позивача, а, по-друге, відповідач має самостійно здійснити перерахунок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб за 2017 рік, з урахуванням правової позиції наведеної у даному рішенні та в силу вимог ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, вказана частина позовних вимог задоволенню не підлягає.

Підсумовуючи вищезначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог лише в частині скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № 0-2020 від 11.09.2018 року.

Згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 11.09.2018 року №0-2020.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 , код НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області ( вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16 травня 2019 року.

Суддя Горшкова О.О.