Справа № 1340/4936/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року

Львів

№ 857/2242/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Носа С.П.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року, прийняте суддею Гавдик З.В. у місті Львові в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просить визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015 року, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, те деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»; зобов'язати відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату недотриманої пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення, відповідно до Закону України «Про внесення змін деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінет Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з 01.01.2016 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року позов задовольнено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року та зобов'язано першого повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.09.2018 року про перерахунок пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що на підставі ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262), позивачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення.

Зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії (з 90% до 70% сум грошового забезпечення) відбулася вже після призначення позивачу пенсії, відповідно до ч.2 ст.13 Закону № 2262, та не може бути підставою для зменшення розміру вже призначеної пенсії під час проведення перерахунку.

Подібне, згідно ст.ст.22, 58 Конституції України, звужує право позивача на отримання пенсії у розмірі, встановленого чинним на момент її призначення законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 8 липня 2015 року у справі №732/48/15 та Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року у справі № 523/4930/15-а та від 27 лютого 2018 року у справі №642/3284/17.

Вірним способом захисту на думку суду було б повторний розгляд, відтак вимоги задоволено частково.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в частині незадоволеного позову. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд в задоволеній частині позовних вимог в повній мірі встановлено обставини справи та застосовано вірно законодавство.

При перерахунку пенсії має застосовуватись норма, яка діяла на момент призначення пенсії. Відповідач при перерахунку пенсії застосував норми у зворотному час, без врахування вимог ст.58 Конституції України.

Слід врахувати позицію Верховного Суду від 04.02.2019 (зразкова справа для даної категорії справ)

Дії відповідача вчинені не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами.

Вимога щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.01.2016 року є ефективним та обґрунтованим способом захисту прав та інтересів позивача. Подібне вбачається з постанови Верховного Суду від 04.02.2019 року.

Просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позову та постановити в цій частині нове, яким позов задовольнити, а саме: зобов'язати відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату недотриманої пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення, відповідно до Закону України «Про внесення змін деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінет Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з 01.01.2016 року.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що позивачу була надана відповідь згідно Закону України «Про звернення громадян» та носить інформаційний характер.

Разом з тим, ГУ ПФУ у Львівській області правомірно перерахувало позивачу пенсію, виходячи з 70% розміру його грошового забезпечення, оскільки на момент виникнення у позивача прав на перерахунок пенсії 01.01.2016р. встановлений максимальний розмір пенсії, зокрема 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Посилання на правову позицію Верховного Суду України та Верховного Суду є безпідставним, оскільки і в них мається посилання на ст.19 Конституції України.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнено зі служби в органах внутрішніх справ України за п. 65 «а» за віком у званні «полковник міліції» з вислугою у календарному обчисленні 34 років 11 місяці 00 дні, а у пільговому обчисленні - 39 років 03 місяців 12,2 днів.

З 31.08.2011 року ОСОБА_1 призначено пенсії за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення. Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.

05.09.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії з 01.01.2016 року в розмірі 90% грошового забезпечення.

Листом від 05.09.2018 року №4103/П-20/07.05-06 відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії із застосуванням 90% грошового забезпечення у зв'язку з тим, що з 01.01.2018 року йому було здійснено перерахунок, відповідно до чинної на момент перерахунку норми ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка передбачає максимальний розмір пенсії - 70% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.28).

ОСОБА_1 вважає спірну відмову протиправною та такою, що порушує його права щодо пенсійного забезпечення, а тому звернувся до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 2 статті 13 цього ж Закону, передбачено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1 - 100 процентів, до категорії 2 - 95 процентів.

Право позивача на отримання пенсії у розмірі 90 % до її перерахунку, здійсненого відповідачем, сторонами не заперечується.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року за №3668-VI, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Відтак, з 01 жовтня 2011 року положення частини 2 статті 13 Закону №2262 щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 90% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №3668-VІ, замінивши такий граничний розмір на 80%.

Згодом, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року за №1166-VII, який набрав чинності 19.04.2014, внесено зміни у частину другу «статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (на підставі якої позивачеві обраховується пенсія), згідно яких цифрове значення «80» замінено цифрами «70» (максимальний розмір пенсії).

Стаття 63 Закону №2262 визначає як обов'язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.

13 лютого 2008 року постановою Кабінету Міністрів України №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок №45), п.4 (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку) якого визначив, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

У зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №704, якою з 1 березня 2018 року змінено грошове забезпечення, зокрема, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у позивача виникло право на перерахунок призначеної пенсії.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262 умови, порядок та розміри вказаного перерахунку визначені постановою КМУ №103, якою постановлено здійснити перерахунок призначених до 1 березня 2018 року на підставі вказаного Закону пенсій з 1 січня 2018 року.

Стаття 13 Закону №2262 регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.

Зміни до статті 63 Закону №2262 ні Законом №3668-VI, ні Законом №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Постанова КМУ №45 і Постанова КМУ №103 також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262 щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262, яка змін у зв'язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону №2262 на підставі постанови КМУ №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03 квітня 2018 року у справі №175/1665/17 (№2-а/175/41/17; провадження №К9901/9950/18), від 24 квітня 2018 року у справі №686/12623/17 (провадження №К/9901/849/17), від 04.02.2019 року у справі №240/5401/18.

Таким чином, апеляційний суд вважає безпідставним зобов'язання судом першої інстанції пенсійний орган повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.09.2018 року про перерахунок пенсії, позаяк мало місце належне звернення зі сторони останнього та правові підстави зі сторони відповідача належно відреагувати.

Щодо позовної вимоги позивача про перерахунок пенсії з 01.01.2016р., то апеляційний суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дізнався про перерахунок йому пенсії у неналежному розмірі та 05.09.2018 року звернувся до ГУ Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії з 01.01.2016 року в розмірі 90% грошового забезпечення. Листом від 05.09.2018 року №4103/П-20/07.05-06 відповідач відмовив.

Законом № 2262 встановлено, що перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком (частина третя статті 51 цього Закону).

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 неправомірно зменшено відповідачем відсоткове значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку, тому позовні вимоги про зобов'язання відповідача провести перерахунок і виплату недоотриманої пенсії підлягають задоволенню без обмеження строком з 01.01.2016 року.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2019 року (справа №522/2738/17), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Згідно із частиною третьою статті 291 КАС України правові висновки Великої Палати Верховного Суду в цій зразковій справі мають враховуватися судами при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2018 .

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно не провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015 року, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», а, відтак, слід зобов'язати пенсійний орган здійснити такий перерахунок.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року у справі № 1340/4936/18 та ухвалити постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015 року, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, те деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату недотриманої пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про внесення змін деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з 01.01.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

І. М. Обрізко

судді

Л. П. Іщук

С. П. Нос

Повний текст судового рішення виготовлено 15.05.2019 року