Справа № 473/2025/19
Суддя: Висоцька Г. А.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/2025/19
РІШЕННЯ

іменем України

"20" травня 2019 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Висоцької Г.А.,

за участю секретаря - Радєвій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська Миколаївської області без застосування звукозаписувальної техніки адміністративну справу № 473/2025/19 за позовом ОСОБА_1 до Канавцева Сергія Вячеславовича лейтенанта поліції 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

14.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Канавцева Сергія Вячеславовича лейтенанта поліції 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.05.2019 року о 06:30 год. в м. Миколаїв по просп. Героїв Сталінграда, 20 відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №1140981, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Вказує, що з постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом «NISSAN MAXIMA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 11.05.2019 року о 06:30 год. в м. Миколаїв по просп. Героїв Сталінграда, 20, здійснив проїзд на заборонений сигнал (жовтий) світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «г» ПДР України «жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів», чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Зазначив, що вказана постанова є незаконною, оскільки рухаючись по просп. Героїв Сталінграда в м. Миколаєві на жовтий сигнал світлофору, він закінчив проїзд та був зупинений відповідачем. На забороняючий червоний сигнал світлофора транспортний засіб позивача вже стояв без руху. Пунктом 8.11 ПДР передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п. 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідач упереджено ставлячись до позивача склав постанову про накладення на останнього адміністративного стягнення за правопорушення, якого він не вчиняв. Крім того, жодних доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення відповідач не надав, а саме: фото, відео, пояснення свідків. При накладенні на позивача адміністративного стягнення відповідач не склав протокол про адміністративне правопорушення в порушення ч.4 ст.258 КУпАП, яка передбачає обов`язкове складання протоколу у разі оспорювання особою допущеного правопорушення і стягнення що на неї накладається. Просив скасувати вказану постанову.

Ухвалою суду від 14.05.2019 року провадження по справі відкрито, призначено до розгляду на 20.05.2019 року.

Представником відповідача ОСОБА_3 . подано відзив 17.05.2019 року на позовну заяву в якому вимоги ОСОБА_1 не визнав, вказував, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що повністю підтверджено зібраними в процесі здійснення адміністративного провадження доказами, позивача було ознайомлено зі змістом постанови та під підпис вручено її копію.

Обставини правопорушення повно та чітко зафіксовані в протоколі, перевірені та підтверджені під час розгляду адміністративної справи та знайшли своє відображення в оскаржуваній постанові та зафіксовані на відеозаписах, які надані суду. Розгляд адміністративної справи відбувався у повній відповідності з вимогами Кодексу України про адміністративні правопорушення. Під час розгляду справи в повній мірі враховано обставини порушення, особу порушника та накладено стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься відзив від 17.05.2019 року, в якому є клопотання про розгляд справи без його участі, та диск з відеозапису з нагрудного відео реєстратора.

Суд з врахуванням вимог ч. 9 ст. 205, ч. 3 ст. 268, ч. 1 ст. 286 КАС України вважав можливим провести розгляд справи без участі учасників судового процесу в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

При розгляді адміністративного позову щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суди, відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом «NISSAN MAXIMA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 11.05.2019 року о 06:30 год. в м. Миколаїв по просп. Героїв Сталінграда, 20, здійснив проїзд на заборонений сигнал (жовтий) світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «г» ПДР України, тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Постанова була винесена інспектором роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Миколаївській області лейтенантом поліції Канавцевим С.В., на позивача було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так ч. 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France). Втім, для того, щоб розуміти, що презумпція невинуватості має бути у цьому випадку застосована, ґрунтовних знань чинного законодавства не потрібно - достатньо володіти необхідним почуттям справедливості, яке, поза сумнівом, повинне бути властиве професійному судді.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, факт порушення Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду доводить патрульна поліція.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За такого, оскільки відповідачем не надано беззаперечних доказів скоєного правопорушення - з наданих відеозаписів сам факт порушення безпосередньо ОСОБА_1 не зафіксовано( марка машини, державний номерний знак), відсутня фото фіксація події, не відібрано покази свідків, отже достеменно не доведено, що позивач здійснив рух на заборонений сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 г ПДР України - суд не може вважати факт скоєння позивачем адміністартивного правопорушення, інкримінованого йому поліцейським- доведеним належними та достеменними доказами.

Оскільки чинним законодавством визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду справи, та в судовому порядку встановлено недоведеність належними та достеменними доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення , суд доходить висновку, що вказана обставина є достатньою підставою для скасування оспорюваної постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 286 КАС України до повноважень суду при вирішенні справи належить залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу ; змінити захід стягнення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 241-246, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Канавцева Сергія Вячеславовича лейтенанта поліції 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії ЕАВ №1140981 від 11.05.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України відносно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя Висоцька Г.А.