Справа № 640/7948/19
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

17 травня 2019 року м. Київ № 640/7948/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кузьменко А.І., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва

до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації

третя особа Київська міська рада

про визнання протиправним та розпорядження

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - Київська міська рада, в якому просить визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 29 жовтня 2018 року №592 «Про внесення змін до розпорядження голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 01 липня 2011 року №286» та стягнути судові витрати.

Вважаючи, що вказаним вище розпорядженням порушено майнові права позивача, оскільки віднесення Дніпровською районною в місті Києві державної адміністрацією оскаржуваним розпорядженням від 29 жовтня 2018 року №592 майна, закріпленого за позивачем розпорядженням голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 01 липня 2011 року №286, до категорії «об`єкт комунальної інфраструктури» не дозволяє включити таке майно до ліквідної маси позивача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Так, судом встановлено, що розпорядженням голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 01 липня 2011 року №286 «Про закріплення майна переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації по житловому господарству» закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва житлові будинки, нежитлові будинки, інші основні засоби та об`єкти зовнішнього благоустрою згідно додатку 1 та визначено його орендодавцем вказаних об`єктів нерухомого майна.

Розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 29 жовтня 2018 року №592 «Про внесення змін до розпорядження голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 01 липня 2011 року №286» внесено зміни у розпорядження голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 01 липня 2011 року №286 в пункті 1 після слова «благоустрою» доповнено словами «що є комунальною інфраструктурою».

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 листопада 2016 року відкрито провадження у справі №910/18051/16 про банкрутство Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

В подальшому, постановою Господарського суду міста Києва від 05 лютого 2018 року в названій справі Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора та припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном з 05 лютого 2018 року.

Так, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під суб`єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Як зазначено вище, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на порушення його майнових прав та зменшення ліквідної маси внаслідок прийняття оскаржуваного розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 29 жовтня 2018 року №592.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не пов`язані із захистом прав, свобод чи інтересів позивачів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів місцевого самоврядування, а стосується захисту приватних інтересів позивача у зв`язку з чим цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 552/9255/15-а та від 13 червня 2018 року у справі № 265/2828/17 та постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2019 року по справі №826/9353/18.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки позивач вбачає у наслідках, які спричинені прийняттям оскаржуваного розпорядження, порушення, пов`язані саме з реалізацією своїх майнових інтересів, визнання такого розпорядження протиправним та його скасування є способом захисту саме майнових прав та інтересів позивача.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З урахуванням встановлених вище обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, що такі позовні вимоги мають вирішуватися в порядку господарського судочинства та віднесені до юрисдикції відповідного господарського суду.

Керуючись статтями 160-162, частинами 1, 6 статті 170, статтею 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. У відкритті провадження у справі за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - Київська міська рада про визнання протиправним та скасування розпорядження - відмовити.

2. Роз`яснити Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва, що повторне звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Роз`яснити Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва його право на звернення з вказаними позовними вимогами до відповідного господарського суду.

4. Копію ухвали надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко