Справа № 826/4916/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 травня 2019 року № 826/4916/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного

управління ДФС у м. Києві

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.11.2016 № та від 12.04.2017 №№, .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2017 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні.

Протокольною ухвалою суду від 12.10.2017 проголошеною в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна».

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначив, що не погоджується з висновками акта перевірки щодо порушення позивачем норм Податкового кодексу України при визначенні суми податку на доходи фізичних осіб, оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем норм Податкового кодексу України є хибними, базуються виключно на суб`єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Представник відповідача проти позову заперечував, при цьому посилаючись на те, що під час проведення перевірки встановлено заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб в сумі 210 316,61 грн внаслідок прощення третьою особою позивачу заборгованості за кредитним договором. Враховуючи зазначені обставин, податковий орган просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув. Про дату час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. З заявами/клопотаннями до суду не звертався.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції до 15.12.2017, а рішення постановлене з урахуванням п. 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2016 відповідачем, на підставі акта перевірки №3520/26-55-13-06- від 02.11.2016, прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- , яким позивачу за порушення пп.164.2.17 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб» всього в сумі 262 895,76 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 210316,61 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 52579,15 грн.

- , яким до позивача за порушення пп.49.18.4 Податкового кодексу України застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 170,00 грн;

- , яким позивачу за порушення п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» всього в сумі 19774,28 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 15 819,42 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 3954,86 грн.

Слід зазначити, що в даті ППР № відповідачем допущено помилку та зазначено 24.10.2016, в той час як в дійсності має бути зазначено 21.11.2016, адже акт перевірки складено 02.11.2016, а всі оскаржувані ППР, як зазначено вище, винесені на підставі одного й того ж самого акта.

В подальшому, Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду повторної скарги від 17.03.2017 №3626/К/99-99-11-02-01-14, в зв`язку з невірним обрахунком відповідачем числових значень ППР, скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 21.11.2016 № про збільшення грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в частині основного платежу - 121,8 грн., штрафної санкції - 30,40 грн., № про збільшення грошового зобов`язання по військовому збору в частині основного платежу - 9,2 грн., штрафної санкції - 2,3 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 21.11.2016 № (штрафна санкція 170 грн за не подання декларації) залишено без змін.

На підставі вказаного рішення про результати розгляду скарги, відповідачем 12.04.2017 винесено нові податкові повідомлення-рішення, а саме:

- , яким позивачу за порушення пп.164.2.17 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб» всього в сумі 262 743,56 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 210194,81 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 52548,75 грн.

- , яким позивачу за порушення п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» всього в сумі 19762,78 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 15810,22 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 3952,56 грн.

Як вбачається з акта перевірки та письмових заперечень відповідача, збільшення грошового зобов`язання та застосування до позивача штрафних санкцій, ґрунтується на наступних обставинах.

Так, під час перевірки відповідачем встановлено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було прийнято рішення про анулювання позивачу протягом 2015 року частини боргу у розмірі 1 054 627,07 грн.

Суму анульованого боргу було включено третьою особою до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) з ознакою « 126» (дохід, отриманий платником податку як додаткове благо).

Враховуючи те, що фізичною особою ОСОБА_1 до ДПІ у Печерському р-ні. ГУ ДФС м. Києва не подано декларацію про майновий стан та доходи за 2015 із відображенням отриманого доходу у вигляді додаткового блага на загальну суму 1 054 628,07 грн, контролюючий орган дійшов переконання про те, що фізичною особою ОСОБА_1 занижено дохід за 2015 у вказаній сумі, який підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб, відповідно до ст. 167 Податкового кодексу країни.

Як наслідок, на вказану суму доходу контролюючим органом також було нараховано військовий збір.

Оскільки в рамках даної справи відсутній спір щодо числового значення нарахованого ПДФО та військового збору, суд вважає за необхідне надати правову оцінку обставинам наявності/відсутності підстав вважати суму анульованої заборгованості в розмірі 1 054 628,07 грн додатковим благом.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

19.05.2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ML-002/113/2008, згідно із умовами якого Банк зобов`язувався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 121 493,52 швейцарських франків на споживчі цілі, а боржник зобов`язувався відповідно до п. 1.5.1. частини №2 кредитного договору здійснювати повернення кредиту щомісячно у розмірі та строки, визначені у графіку платежів. Крім того, відповідач зобов`язувався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі, визначеному у п. 3 частини № 1 кредитного договору, а саме 6,49% річних.

В подальшому, в зв`язку з неналежним виконанням позивачем договірних зобов`язань, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 04.11.2013 №757/10590/13-ц позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-002/113/2008 від 19.05.2008 року, яка складається з заборгованості по виплаті тіла кредиту в розмірі 117 595,34 швейцарських франків, що згідно офіційного курсу НБУ становить 986 955,81 грн., несплачених відсотків за користування кредитом за період з 29.07.2011 року по 02.04.2013 року в розмірі 23 927, 39 швейцарських франків, що згідно офіційного курсу НБУ становить 200 818, 13 грн., пені за прострочення виконання зобов`язань за період з 02.04.2012 року по 02.04.2013 року в розмірі 3 752 700,58 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 3441 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Вказане рішення Печерського районного суду міста Києва позивачем не оскаржувалось.

23.01.2015 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та позивачем укладено додатковий договір №5 до Кредитного договору №ML-002/113/2008 від 19.05.2008, відповідно до пп.2.1.1 якого, незважаючи на інші положення кредитного договору сторони домовились, що позичальник до 23.01.2015 зобов`язується погасити боргові зобов`язання в розмірі 900 000 грн та сплатити витрати кредитора на ведення претензійно-позовної роботи в розмірі 5 141,00 грн.

Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів буде здійснюватись в національній валюті України - гривні.

За умови належного виконання Позичальником умов кредитного договору та цього додаткового договору сторони домовились: скасувати всю суму пені, що була нарахована до моменту укладення цього договору; кредитор здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 57 677,50 швейцарських франків, що є еквівалентом 1 054 628,07 грн і позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобов`язання перед кредитором в повному обсязі.

Відповідно до п.3.4 додаткового договору, підписанням цього додаткового договору позичальник підтверджує, що кредитор повідомив його про необхідність відображення суми прощеного боргу в річній податковій декларації.

Як зазначено третьою особою в Довідці від 16.11.2017, що на вимогу суду долучена до матеріалів справи, відповідно до умов Додаткового договору від 23.01.2015 р. №5 до Кредитного договору від 19.05.2008 p. № ML-002/113/2008 сторонами було досягнуто домовленості про прощення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 1 054 628,07 грн.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктами 164.1.2 та 164.1.3. Податкового кодексу України встановлено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року.

У відповідності до абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відтак, обов`язок для сплати фізичною особою податку на доходи фізичних осіб від отриманого додаткового блага, згідно абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, виникає за наступних обов`язкових умов: повідомлення кредитором щодо прощення кредитної заборгованості та отримання позичальником додаткового блага у формі суми анульованого боргу (що було виконано банком); включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного).

Як вже зазначалось та підтверджується матеріалами справи, положенням п.3.4 Додаткового договору від 23.01.2015 р. №5 до Кредитного Договору від 19.05.2008 p. № ML-002/113/2008 ОСОБА_1 підтвердив, що він повідомлений про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації.

В той же час, відповідно до пояснень третьої особи, що вказані в Довідці, керуючись дійсним на дату звітності положеннями Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 р. № 1020, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва форму № 1ДФ, в якій відобразило нарахований дохід ОСОБА_1 в сумі 1 054 628,07 грн.

Враховуючи те, що Банком дотримано вимог п. 164.2.17 в частині повідомлення кредитором боржника про прощення боргу, а відтак, з урахуванням вимог пп. 164.2.17 Податкового кодексу України, сума в розмірі 1 054 628,07 грн підлягає включенню до оподатковуваного доходу платника податку, внаслідок чого нарахування позивачу суми податку на доходи фізичних осіб є неправомірним.

Суд також приходить до висновку про правомірність нарахування позивачу військового збору, адже відповідно до п.161 Податкового кодексу України (в редакції від 01.01.2015) платниками податку є особи, визначені в п.162.1 ПК України, а об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені в ст. 163 ПК України.

Позовні вимоги в частині застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції в сумі 170 грн за не подачу декларації, задоволенню не підлягають, адже у випадку отримання позивачем оподатковуваного доходу у вигляді прощення заборгованості по тілу кредиту, останній був зобов`язаний подати податковому органу відповідну податкову декларацію.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

ДЕРЖАВНА ПОДАТКОВА ІНСПЕКЦІЯ У ПЕЧЕРСЬКОМУ РАЙОНІ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДФС У М.КИЄВІ (ідентифікаційний , адреса: 01011, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЛЄСКОВА, будинок 4).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу

Суддя П.О. Григорович