Справа № 804/1501/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2018 року Справа № 804/1501/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 ;
- зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 з 10.10.2017р.
В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що рішення відповідача порушує її право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Ухвалою суду від 05.03.2018р. позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 КАС України, зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків, яка набрала законної сили 05.03.2018р.
Позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви шляхом надання відповідних документів.
Ухвалою суду від 24.04.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відповідно приписів ст.12 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
23.05.2018р. відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, за змістом якого проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначивши, що законодавець чітко визначив коло осіб, на яких поширюється ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1 , свідоцтвом про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № НОМЕР_2 від 15.12.2002р. та довідкою МСЕК Серія 10ААА №059561.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.09.2017р. по справі №185/3185/17 встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без шлюбу та ведення спільного господарства з 01.01.2004р. по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. позивач звернулась до Павлоградського об`єднаного УПФУ Дніпропетровської області зі заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, надавши, зокрема, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.09.2017р.

27.11.2017р. листом УПФУ №17492/05/18 позивача, зокрема, повідомлено, що відповідно до п.2.3 розділу ІІ Порядку проведення та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником.

Пунктом 2.16 розділу Порядку передбачено, що за документ, який засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім`ї, а також рішення суду.

Оскільки в рішенні суду зазначено, що ОСОБА_1 проживала без шлюбу з померлим ОСОБА_2 , право на пенсію по втраті годувальника в неї відсутнє.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернулась з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно п.1 ч.2 ст.36 Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є інвалідом ІІІ групи.

Відповідно до абз.2 п.2 ч.3 ст.36 Закону визначено, що члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.07.2014р. за №895/25672 (далі - Порядок) передбачено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються, зокрема, копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником.

Згідно п.2.16 Порядку документом, що засвідчує родинні стосунки є паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім`ї, а також рішення суду.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 91 Сімейного кодексу України визначено, що якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім`єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу.

Рішенням суду Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.09.2017р. по справі №185/3185/17 встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без шлюбу та ведення спільного господарства.

06.10.2017р. рішення суду набрало законної сили.

За таких обставин, з аналізу положень зазначеного законодавства та наданих до позову доказів, суд приходить до висновку, що позивач є членом сім`ї померлого ОСОБА_2 і має право на призначення пенсії по втраті годувальника.

Згідно з п.1 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідач не довів правомірності своїх дій та прийнятого рішення.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачена позивачем платіжним дорученням №213991086 від 15.01.2018р. сума судового збору у розмірі 704грн.80коп., підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () призначити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 з 10.10.2017р.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ) судовий збір у розмірі 704грн.80коп. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова