Справа № 360/731/19
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cудді Першого апеляційного адміністративного суду Сіваченка І.В.стосовно рішення по справі № 360/731/19
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2019 року рішення Луганського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2019 року у справі № 360/731/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов’язання вчинити певні дії – скасовано. Прийнято нову постанову. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов’язання вчинити певні дії – задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області в частині незарахування ОСОБА_1 в наказі № 566 о/с від 12.11.2018 року, яким його було звільнено зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 12.11.2018 року до календарної вислуги років (15 років 3 місяці 8 днів) для призначення пенсії на пільгових умовах час служби у підрозділах карного розшуку та підрозділах боротьби з економічною злочинністю, обчисленого з розрахунку один місяць служби за півтора місяці, а також час участі в антитерористичній операції, обчисленого з розрахунку один місяць служби за три місяці (9 років 6 місяців 12 днів).
Зобов’язано Головне управління Національної поліції в Луганській області внести зміни до наказу № 566 о/с від 12.11.2018 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням), зарахувавши до його календарної вислуги років (15 років 3 місяці 8 днів) для призначення пенсії на пільгових умовах час служби у підрозділах карного розшуку та підрозділах боротьби з економічною злочинністю, обчисленого з розрахунку один місяць служби за півтора місяці, а також час участі в антитерористичній операції, обчисленого з розрахунку один місяць за три місяці (9 років 6 місяців 12 днів).
Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо підготовки та направлення до органів Пенсійного фонду України матеріалів для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років.
Зобов’язано Головне управління Національної поліції в Луганській області підготувати та направити до органів Пенсійного фонду України матеріали для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років.
На підставі ч.3 ст. 34 Кодексу адміністративного судочинства Украйни (далі – КАС України) висловлюю окрему думку стосовно постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2019 року на наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2019 року у справі № 360/731/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов’язання вчинити певні дії.
Позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому, з урахуванням уточненого позову, просив:
- визнати протиправними дії в частині незарахування позивачу в наказі № 566 о/с від 12.11.2018 року, яким його було звільнено зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 12.11.2018 року до календарної вислуги років (15 років 3 місяці 8 днів) для призначення пенсії на пільгових умовах час служби у підрозділах карного розшуку та підрозділах боротьби з економічною злочинністю, обчисленого з розрахунку один місяць служби за півтора місяці, а також час участі в антитерористичній операції, обчисленого з розрахунку один місяць служби за три місяці (9 років 6 місяців 12 днів);
- зобов’язати внести зміни до наказу № 566 о/с від 12.11.2018 року про звільнення позивача зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням), зарахувавши до його календарної вислуги років (15 років 3 місяці 8 днів) для призначення пенсії на пільгових умовах час служби у підрозділах карного розшуку та підрозділах боротьби з економічною злочинністю, обчисленого з розрахунку один місяць служби за півтора місяці, а також час участі в антитерористичній операції, обчисленого з розрахунку один місяць за три місяці (9 років 6 місяців 12 днів);
- визнати протиправною відмову відповідача щодо підготовки та направлення до органів Пенсійного фонду України матеріалів для призначення пенсії позивачу за вислугу років.
- зобов’язати відповідача підготувати та направити до органів Пенсійного фонду України матеріали для призначення пенсії позивачу за вислугу років.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів посилався на те, що з урахуванням періоду служби в підрозділах карного розшуку та підрозділах боротьби з економічною злочинністю, обчисленого з розрахунку один місяць служби за півтора місяці і участі в антитерористичній операції, обчисленої з розрахунку один місяць служби за три місяці, вважає, що його календарна вислуга років складає понад 15 років 03 місяці 08 днів, а саме - 24 роки 09 місяців 20 днів (15 років 03 місяці 08 днів + 09 років 06 місяців 12 днів) та є достатньою для призначення пенсії за вислугу років (180-205).

За результатом розгляду апеляційної скарги позивача, колегія суддів вирішила за необхідне її задовольнити, судове рішення – скасувати, а позов - задовольнити.

Не погоджуючись з висновками колегії суддів Першого апеляційного адміністративного суду, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Частиною другої статті 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Календарний рік - це рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

Вважаю, що до спірних правовідносин для визнання права на призначення пенсії за вислугу років не підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року №393, якою позивачу на його думку для призначення пенсії вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, оскільки згідно ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відтак, приписи п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 суперечать приписам п. "а" ст.12 Закону № 2262-ХІІ, застосуванню підлягає саме Закон, оскільки у відповідності до ч.4 ст.9 КАС України має вищу юридичну силу.

При цьому законодавець у назві статті 17 Закону № 2262-ХІІ використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років "для призначення пенсії". Однак, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17, від 22 січня 2019 року в справі № 295/10742/16, від 31 січня 2019 року в справі № 295/15121/16 та від 27 лютого 2019 року у справі № 295/6454/17.

При цьому вважаю за неможливе взяти до уваги постанову Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а, якою справу було направлено на новий розгляд, а 11 січня 2019 року Деснянським районним судом м. Чернігова було прийнято рішення про задоволення позовних вимог, оскільки, по-перше, цією постановою справа направлена на новий розгляд, по-друге, рішення місцевого суду не є обов’язковим для врахування згідно приписів процесуального законодавства, на відміну від рішень Верховного Суду, а по-третє, існують інші судові рішення Верховного Суду, наведені вище по тексту нинішньої постанови, прийняті, в тому числі, пізніше в часі, і якими недвозначно висловлено правовий висновок зі спірного питання.

Також не вважаю за можливе застосувати до спірних правовідносин постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 800/517/17 від 07.06.2018, оскільки в ній не надавалась оцінка положенням п. "а" ст.12 Закону № 2262-ХІІ; позивачем в ній виступав суддя, а не працівник поліції; а спір стосувався права на вихід у відставку, а не на пенсію за вислугу років.

Тобто, на мій погляд, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови місцевого суду були відсутні.

Суддя І.В. Сіваченко