Справа № 2а/1570/4323/2011
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2011-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/4323/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2011 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глуханчука О.В.,

при секретарі - Арсенюк А.О.

за участю: представника позивача - Богуцької Л.Г.

представника відповідача -Санжарук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Головного управління юстиції в Одеській області до Контрольно-ревізійного управління в Одеській області про часткове скасування вимоги про усунення порушень № 15-08-34-14/4718 від 25.05.2011 року, -

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2011 року до суду звернулось Головне управління юстиції в Одеській області (далі ГУЮ в Одеській області) з позовом до Контрольно-ревізійного управління в Одеській області (далі КРУ в Одеській області), в якому просило визнати частково недійсними окремі висновки акту ревізії фінансово-господарської діяльності ГУЮ в Одеській області за період 2009-2010 та завершений період 2011 року від 19.04.2011 р. № 08-19/245 та частково скасувати вимогу про усунення порушень № 15-08-34-14/4718 від 25.05.2011 року в частині:

- зменшення бюджетних асигнувань у поточному бюджетному році відповідно до пункту 4 Порядку зменшення бюджетних асигнувань розпорядникам бюджетних коштів затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 № 255, зважаючи на те, що в порушення вимог пунктів 22, 29 Порядку № 228 при відсутності потреби, кошти у загальній сумі 1 748 940, 50 грн. спрямовані на реконструкцію адмінбудівлі ГУЮ в Одеській області. В порушення вимог наказу Міністерства юстиції України від 11.04.2008 № 484/7 «Про внесення змін до Порядку виплати винагороди державному виконавцю`без врахування обсягу бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом на відповідні бюджетні роки призначена та виплачена винагорода державним виконавцям, що призвело до нецільового використання бюджетних коштів у сумі 14577,52 грн., також, зважаючи на порушення правильності розрахунків з підзвітними особами призвело до нецільового використання бюджетних коштів на суму 7 110, 31 грн. (пункт 2 вимоги);

- відображення в обліку дебіторської заборгованість за недоотримані кошти в сумі 2103,91 грн. та прийняти заходи щодо відшкодування вказаної суми (невідшкодована залишкова вартість форменого одягу) (пункт 5 вимоги);

- відображення в обліку заборгованості перед бюджетом та перерахування в дохід державного бюджету кошти в сумі 37 445, 96 грн., як кошти, які не витребувані стягувачами протягом трьох років з дня їх зарахування на депозитний рахунок органу ДВС (пункт 7 вимоги);

- приведення штатних розписів у відповідність до законодавства, стягнення 50 132, 20 грн. зайво виплаченої заробітної плати з осіб, які її отримали безпідставно, в порядку та розмірах, встановлених статтями 127, 136 КЗпП України, а також, провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до Фондів та повернути зайво сплачені кошти у сумі 18229, 58 грн. або зарахувати у рахунок майбутніх платежів (пункт 8 вимоги);

- стягнення 7 277, 90 грн. зайво виплаченої компенсації за невикористану частину відпустки минулих років, з осіб згідно акту ревізії, які її отримали безпідставно, в порядку та розмірах, встановлених статтями 127, 136 КЗпП України, у разі якщо працівниками незаконно отримана заробітна плата добровільно не буде повернута - відшкодувати порушення за рахунок працівників або керівника, із вини якого сталася переплата, а також провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до Фондів та повернути зайво сплачені кошти в сумі 2645, 18 грн. або зарахувати в розрахунок майбутніх платежів (пункт 9 вимоги);

- стягнення 510, 00 грн. зайво виплаченої винагороди державному виконавцю (пункт 10 вимоги);

- вимоги щодо неврахування наявності працівників, яким встановлені групи інвалідності, що призвело до завищення потреби у бюджетних коштах на загальну суму 373870,00 грн., що спричинило нанесення державному бюджету матеріальної шкоди на відповідну суму (пункт 11 вимоги);

- стягнення з осіб згідно з реєстром, винних у зайвому списанні паливно-мастильних матеріалів на суму 2 687, 56 грн., шкоду в порядку та розмірі, встановленому статтями 130, 133, 136 КЗпП України (пункт 12 вимоги);

- отримання відповідного дозволу з реконструкції будівлі Головного управління юстиції в Одеській області відповідно до Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 № 273 (пункт 14 вимоги)..

Ухвалою від 27 липня 2011 року суд на підставі вимог п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, закрив провадження у справі в частині вимог Головного управління юстиції в Одеській області про визнання частково недійсними окремих висновків акту ревізії фінансово-господарської діяльності за період 2009-2010 та завершений період 2011 року від 19.04.2011 р. № 08-19/245, у зв`язку з тим, що дані вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві (а.с. 5-14 Том І) та просила скасувати вимогу КРУ в Одеській області про усунення порушень від 25.05.2011 року № 15-08-34-14/4718 в частині пунктів: 2, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що КРУ в Одеській області з 08.02.2011 року по 12.04.2011 року було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ГУЮ в Одеській області за 2009-2010 роки та завершений звітний період 2011 року. За результатами ревізії було складено акт № 08-19/245 від 19.04.2011 р., яким встановлено, що під час здійснення ГУЮ в Одеській області фінансово-господарської діяльності допущено нецільове використання бюджетних коштів у загальній сумі 1 770 628, 33 грн., заподіяння матеріальної шкоди (збитків) у сумі 996 691, 49 грн. та порушення, що не призвели до втрат фінансових та матеріальних ресурсів на загальну суму 1 871 797, 30 грн. За наслідками проведеної ревізії на підставі ст. 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» ГУЮ в Одеській області була направлена вимога про усунення виявлених порушень.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на обставини, які викладені в запереченнях на позовну заяву (а.с.180-190 Том ІІ). Представник відповідача зазначила, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що суперечать закону та обставинам справи. Крім того, представник відповідача зазначила, що відповідно до п.1.1.6.2 Плану контрольно-ревізійної роботи апарату контрольно-ревізійного управління в Одеській області на І квартал 2011 року було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Головного управління юстиції в Одеській області за 2009-2010 року та завершений звітний період 2011 року. За результатами ревізії було складено акт від 19.04.2011 року № 08-19/245. На підставі акту ревізії ГУЮ в Одеській області було пред`явлено вимогу про усунення фінансових порушень № 15-08-34-14/4718 від 25.02.2011р. Представник відповідача, стверджувала, що позивачем під час здійснення фінансово-господарської діяльності були допущені наступні порушення, а саме: нецільове використання бюджетних коштів у загальній сумі 1 770 628, 33 грн., заподіяння матеріальної шкоди (збитків) у сумі 996 691, 49 грн. та порушення, що не призвели до втрат фінансових та матеріальних ресурсів на загальну суму 1 871 797, 30 грн.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" від 26 січня 1993 року N 2939-XII, з наступними змінами та доповненнями, головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Згідно ч. 5 ст. 2 зазначеного закону, інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні", плановою виїзною ревізією вважається ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані роботи органу державної контрольно-ревізійної служби і проводиться за місцезнаходженням такої юридичної особи чи за місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна ревізія.

Судом встановлено, що з 08.02.2011 року по 12.04.2011 року згідно з пунктом 1.1.6.2 Плану контрольно-ревізійної роботи апарату контрольно-ревізійного управління в Одеській області на І квартал 2011 року, на підставі направлень від 07 лютого 2011 року № 176, 177, 178, 179, 180, 181, 182 та від 24.02.2011 року № 274 ревізійною групою у складі начальника відділу інспектування органів державної влади ОСОБА_1 ., головних контролерів-ревізорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , старших контролерів-ревізорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Головного управління юстиції в Одеській області за 2009-2010 року та завершений звітний період 2011 року.

Ревізію було проведено у відповідності до питань програми ревізії з відома начальника Головного управління юстиції в Одеській області Сєдова Андрія Юрійовича та в присутності заступника начальника Головного управління юстиції в Одеській області -начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Туровської Ольги Анатоліївни .

За результатами ревізії було складено акт № 08-19/245 від 19 квітня 2011 року (а.с.15-47 Том І). Актом ревізії встановлено, що під час здійснення ГУЮ в Одеській області фінансово-господарської діяльності допущені порушення, а саме: нецільове використання бюджетних коштів у загальній сумі 1 770 628, 33 грн., заподіяння матеріальної шкоди (збитків) у сумі 996 691, 49 грн. та порушення, що не призвели до втрат фінансових та матеріальних ресурсів на загальну суму 1 871 797, 30 грн.

Акт ревізії був підписаний ГУЮ в Одеській області з запереченнями від 29.04.2011 року № 05-3450 (а.с.48-56 Том І) на дані заперечення КРУ в Одеській області були надані висновки від 23.05.2011 року № 15-08-34-14/4613 (а.с.57-75 Том І).

За наслідками проведеної ревізії на підставі ст. 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» ГУЮ в Одеській області була направлена вимога про усунення виявлених порушень (а.с.76-84 Том І).

Пунктом 2 вищезазначеної вимоги визначено, що ГУЮ в Одеській області необхідно зменшити бюджетні асигнування у поточному бюджетному році відповідно до пункту 4 Порядку зменшення бюджетних асигнувань розпорядникам бюджетних коштів затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 № 255, зважаючи на те, що в порушення вимог пунктів 22, 29 Порядку № 228 при відсутності потреби, кошти у загальній сумі 1 748 940, 50 грн. спрямовані на реконструкцію адмінбудівлі ГУЮ в Одеській області.

З цього приводу в акті ревізії зазначено, що в порушення пунктів 22, 29 Порядку складання, розгляду затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228 при відсутності потреби, кошти у загальній сумі 1 748 940, 50 грн. спрямовані на реконструкцію адміністративної будівлі ГУЮ в Одеській області, в порушення вимог ст. 85 Бюджетного кодексу України за рахунок державного бюджету проведена реконструкція адмінбудівлі за адресою вул. Б.Хмельницького, 34 , яка відсутня на балансі Управління та належить до комунальної власності, у зв`язку з чим, її реконструкція повинна була фінансуватися виключно з місцевого бюджету, що призвело до нецільового використання коштів державного бюджету та не призвело до матеріальної шкоди (збитків) у загальній сумі 1 748 940, 50 грн. В порушення вимог п.3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні», п.1.6 Інструкції з обліку необоротних активів бюджетних установ, затвердженої наказом Державного казначейства України від 17.07.2000р. № 64, вартість реконструкції списана на видатки Управління в сумі 1 748 940,50 грн., що призвело до заниження в обліку вартості необоротних активів. Під час ревізії, по бухгалтерському обліку ГУЮ в Одеській області поновлено вартість реконструкції будівлі в сумі 1 748 940,50 грн.

Суд вважає, що дії працівників Контрольно-ревізійного управління в Одеській області щодо вставлення порушення, що призвело до нецільового використання коштів державного бюджету в загальній сумі 1 748 940, 50 грн. є неправомірними, а п.2 вимоги в цій частині необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Згідно пункту 1 наказу Міністерства юстиції України № 22/5 від 26.01.2007 року «Про утворення відділів державної виконавчої служби у складі територіальних управлінь юстиції», утворено у складі Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції відділи державної виконавчої служби (а.с.31 Том І).

Відділ державної виконавчої служби в Одеській області та підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області знаходяться у різних орендованих приміщеннях, які розташовані в різних частинах міста (вул. Преображенська, 64 та вул. Ольгіївська, 8). Для повного та своєчасного виконання повноважень, покладених на дані підрозділи, витрачається багато часу на переміщення керівництва структурних підрозділів по місту.

Відповідно до наказу начальника ГУЮ в Одеській області від 31.12.2010 року № 1591-о/д (а.с.85 Том І) про переміщення структурних підрозділів Головного управління юстиції в Одеській області, на третьому поверсі будівлі розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Б.Хмельницького, 34 розмістити відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції та підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області в зазначеному приміщені.

В зв`язку з вищезазначеним, приміщення апарату ГУЮ в Одеській області після проведення реконструкції значно збільшиться з 875 кв. м. до 1350 кв.м., що дасть змогу розмістити різні підрозділи управління (в тому числі ВДВС та підрозділ примусового виконання рішень) в одному будинку.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача в вимозі, щодо порушення позивачем «Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228, оскільки відповідно до пункту 47 даного Порядку зміни до кошторису, плану асигнувань загального фонду бюджету, плану надання кредитів із загального фонду бюджету, плану надання кредитів із загального фонду бюджетів та плану спеціального фонду, плану використання бюджетних коштів (крім плану використання бюджетних коштів одержувача), помісячного плану використання бюджетних коштів вносяться у разі виникнення потреби у збільшенні видатків або наданні кредитів за рахунок коштів спеціального фонду бюджету внаслідок перевищення надходжень до цього фонду з урахуванням залишків бюджетних коштів на початок року, не використаних у попередньому бюджетному періоді, порівняно з надходженнями, врахованими у бюджеті.

З огляду на вищезазначене, фінансування реконструкції адмінбудівлі проводилось відповідно до затвердженого кошторису (зі змінами), плану використання бюджетних коштів) (а.с. 138-141 Том І) та витягом зі змін річного розпису асигнувань Державного бюджету України на 2010 рік № 569 (а.с. 7-8 Том ІІ).

Суд вважає, що вимоги КРУ в Одеській області щодо проведення видатків на реконструкцію приміщення є нецільовим використання коштів, або нанесенням збитків не відповідають дійсності, оскільки, згідно вимог п.п. 2.6 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року № 554 «Про затвердження Порядку використання коштів виконавчого провадження та виконавчого збору стягнутого з боржника», кошти використовуються державною виконавчою службою на організацію та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), а саме на матеріально-технічне забезпечення діяльності служби, придбання службових житлових приміщень та службових приміщень, страхування державних виконавців та забезпечення їх форменим одягом.

Згідно вимог Положення про Головне управління юстиції Міністерства юстиції в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, м.м. Києві та Севастополі від 14.02.2007 року № 47/5, головні управління юстиції відповідно до покладених на них завдань організовують в установленому порядку своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), яке покладено на державних виконавців.

Відповідно до пунктів 23 та 49 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ`від 28.02.2002 року № 228, видатки спеціального фонду кошторису здійснюються за рахунок власних надходжень плануються та використовуються у такій послідовності: за встановленими напрямами використання, на погашення заборгованості установи з бюджетних зобов`язань за спеціальним та загальним фондом кошторису та на проведення заходів, пов`язаних з виконанням основних функцій, які не забезпечені видатками загального (або частково забезпечені) видатками загального фонду.

Згідно вимог статті 119 Бюджетного кодексу України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають:

- бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет);

- напрямам використання бюджетних коштів, визначених у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів;

- бюджетним асигнування (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

Суд не приймає до уваги твердження КРУ в Одеській області в акті ревізії стосовно того, що позивачем порушено вимоги ст. 85 Бюджетного кодексу України, а саме, за рахунок державного бюджету проведено реконструкцію адмінбудівлі ГУЮ в Одеській області, яка відсутня на балансі управління та належить до комунальної власності, оскільки, 01.01.2008 року між управлінням Одеської обласної ради з майнових відносин та Головним управлінням юстиції в Одеській області було укладено договір оренди майна, а саме: приміщення першого та другого поверхів будівлі загальною площею 834, 8 кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, вул. Б.Хмельницького, 34. 01.01.2009 року між управлінням Одеської обласної ради з майнових відносин та Головним управлінням юстиції в Одеській області було укладено аналогічний договір строком до 31.12.2009 року (а.с. 108-115 Том І). Додатковими угодами до договору оренди майна від 01.01.2009 року продовжено термін дії договору до 30.11.2013 року.

Листами від 19.05.2010 року № 05-02/1241 та від 20.05.2010 року № 05-05/1253 управління Одеської обласної ради з майнових відносин не заперечувало проти проведення реконструкції системи опалення та проведення капітального ремонту будівлі за адресою: м.Одеса, вул. Б.Хмельницького, 34 (а.с.103-104 Том І).

Крім того, відповідно до рішення Одеської обласної ради від 10 вересня 2010 року, адмінбудівлю, що розташована за адресою: м.Одеса, вул.Б.Хмельницького, 34, передано зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області у державну власність з віднесенням до сфери управління Міністерства юстиції України (а.с.106 Том І).

Пунктом 2 вимоги про усунення порушень визначено, що ГУЮ в Одеській області порушено вимоги наказу Міністерства юстиції України від 11.04.2008 р. № 484/7 «Про внесення змін до Порядку виплати винагороди державному виконавцю`без врахування обсягу бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом на відповідні бюджетні роки призначена та виплачена винагорода державним виконавцям, що призвело до нецільового використання бюджетних коштів у сумі 14577,52 грн.

З цього приводу в акті ревізії зазначено, що згідно 33 наказів начальника ГУЮ в Одеській області про виплату винагороди державним виконавцям відповідно до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження`в грудні 2008 року призначена винагорода 33 державним виконавцям на загальну суму 6267, 68 грн. Відповідні нарахування та виплата в сумі 6267, 68 грн. проведено в січні 2009 року за рахунок асигнувань, передбачених на поточні видатки за КЕКВ 1110 «Оплата праці працівників бюджетних установ`у сумі 4595, 07 грн., КЕКВ 1120 «Нарахування на заробітну плату`у сумі 1672, 61 грн. Крім того, в розрахунках на 2009 рік по зазначеним КЕКВ не передбачались виплати винагороди по наказам за 2008 рік. Також, в грудні 2009 року згідно 53 наказів начальника ГУЮ в Одеській області призначено винагороду 53 державним виконавцям на загальну суму 8309, 84 грн., відповідні нарахування проведено в січні 2010 року за рахунок асигнувань, передбачених на поточні видатки за КЕКВ 1110 «Оплата праці працівників бюджетних установ`в сумі 6092,26 грн., КЕКВ 1120 «Нарахування на заробітну плату».

Крім того, в порушення вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні`та п.3.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.05.1995 р. № 88 дані з наказів, наданих до бухгалтерії несвоєчасно вносились до меморіального ордеру № 5 «Зведення розрахункових відомостей із заробітної плати». Також, в розрахунках потреби на 2009 рік по зазначеним КЕКВ не передбачались виплати винагороди по наказам за 2008 рік, чим порушено ст. 7 Бюджетного кодексу України, п.5 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228.

Суд вважає, що дані висновки в акті перевірки є неправомірними, а вимога в цій частині підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції від 09.09.2010 року), державний виконавець, який забезпечив реальне, своєчасне і законне виконання виконавчого документа, за рахунок стягнутого з боржника виконавчого збору одержує винагороду в розмірі двох відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, але не більше тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а по виконавчому документу немайнового характеру - не більше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наказом Міністерства юстиції України № 484/7 від 11.04.2008 року Про внесення змін до Порядку виплати винагороди державному виконавцю, передбачено, що при прийнятті рішення про виплату винагороди державному виконавцю враховується обсяг бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом на відповідний рік.

Судом встановлено, що позивачем при прийнятті рішень на виплату винагороди державним виконавцям враховувались обсяги бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом на відповідні бюджетні роки, що підтверджується довідками про зміни до кошторису на 2010 рік, розписом асигнувань спеціального фонду Державного бюджету України, витягом № 1854 зі змін до річного розпису асигнувань Державного бюджету України, листом № 05-8169 від 02.11.2010 року (а.с. 58-67, 109-112 Том ІІ).

Пунктом 2 вимоги про усунення порушень зазначено, що ГУЮ в Одеській області порушено правильність розрахунків з підзвітними особами, що призвело до нецільового використання бюджетних коштів на суму 7 110, 31 грн.

З цього приводу в акті ревізії зазначено, що працівниками Управління за авансовими звітами, в тому числі щодо їх цільового використання, встановлено, що в жовтні-грудні 2009 року прийняті та затверджені авансові звіти працівників Управління на відшкодування видатків на відрядження на загальну суму 7110,31 грн. Відповідні виплати проведено у січні 2010 року за рахунок асигнувань, передбачених на поточні видатки за КЕКВ 1140 «Видатки на відрядження`у сумі 7110, 31 грн.

Суд вважає, що дані висновки в акті перевірки є неправомірними, а вимога в цій частині підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що авансові звіти на відрядження за 2009 рік, були оплачені у січні 2010 року, не були зареєстровані як фінансові зобов`язання станом на 01.01.2010р., тому, що вони надійшли до Головного управління юстиції в Одеській області у січні 2010 року. Крім того, частина авансових звітів на відрядження за цей період направлялися підзвітним особам на доопрацювання. Працівники РАЦС та ДНК їздили у відрядження за власні кошти, оплата даних відряджень відбувалася з рахунку «плата за послуги бюджетних установ», що надаються цими ж підрозділами. Авансові звіти були затверджені керівником та проведені по бухгалтерському обліку у січні 2010 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні`первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно положень ст. 119 Бюджетного кодексу України, нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають: бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет); напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів; бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

Отже, ревізією розрахунків з підзвітними особами встановлено нецільове використання бюджетних коштів на загальну суму 7110, 31 грн. чим порушено ст. 7 Бюджетного кодексу України та п. 5 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228 є безпідставним.

Пунктом 5 вимоги про усунення порушень зазначено, що ГУЮ в Одеській області повинно відобразити в обліку дебіторську заборгованість за недоотримані кошти в сумі 2103, 91 грн. та прийняти заходи щодо відшкодування вказаної суми (невідшкодована залишкова вартість форменого одягу).

З цього приводу в акті ревізії зазначено, що під час проведення ревізії перевірена фактична наявність одягу у районних відділах ДВС та отримані пояснення від державних виконавців про безкоштовне отримання форми. Фактів оплати за формений одяг державними виконавцями не встановлено. В порушення п.п. 2.10, 2.11 Порядку видачі, обліку та носіння форменого одягу працівників органів державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.02.2005 року № 19/5 при звільненні працівниками державної виконавчої служби не відшкодовано вартість форменого одягу відповідно до зобов`язання, у зв`язку з чим Управлінням недоотримано коштів у загальній сумі 2103, 91 грн.

Суд вважає, що дані висновки в акті перевірки є неправомірними, а вимога в цій частині підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 5 ст. 18 Закону України «Про державну виконавчу службу України»№ 202-98-ВР від 24.03.1998 року, працівники органів державної виконавчої служби забезпечуються безоплатним форменим одягом за нормами, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що довідками-розрахунку про відшкодування форменого одягу від 29.03.2011 року працівники ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яким було видано формений одяг, звільнені наказами № 805-к від 27.09.2010 року та № 759-к від 20.09.2010 року. Згідно даних довідок сума відшкодування за формений одяг складає 1020, 07 грн. та 1083, 84 грн. (а.с. 191-192 том І).

Згідно службових записок від 14.10.2010 року та від 20.09.2010 року підписаних заступником начальника Головного управління юстиції в Одеській області -начальником відділу державної виконавчої служби Поляковим В .В . надано згоду на безоплатну здачу форменого одягу з послідуючою передачею іншому державному виконавцю (а.с. 142, 144 Том ІІ).

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що вимоги КРУ в Одеській області стосовно відшкодування вартості форменого одягу не підлягають задоволенню, оскільки Законом України «Про державну виконавчу службу України`передбачено, що працівники органів ДВС забезпечуються безоплатним форменим одягом.

Пунктом 7 вимоги про усунення порушень зазначено, що ГУЮ в Одеській області повинно відобразити в обліку заборгованості перед бюджетом та перерахувати в дохід державного бюджету кошти в сумі 37 445, 96 грн., як кошти, які не витребувані стягувачами протягом трьох років з дня їх зарахування на депозитний рахунок органу ДВС.

З цього приводу в акті ревізії зазначено, що під час проведення ревізії перевірено додержання порядку використання службовими особами органів ДВС коштів, які надходять на депозитні рахунки від боржників органів ДВС, встановлено, що в порушення ст. 44-1 Закону України «Про виконавче провадження`та п.11 «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5, грошові суми, які не витребувані стягувачем протягом трьох років з дня їх зарахування на депозитний рахунок органу ДВС, не перераховувались до доходів державного бюджету, у зв`язку з чим встановлено недоотримання фінансових ресурсів та нанесено матеріальної шкоди (збитків) - державному бюджету у загальній сумі 37445, 96 грн.

Суд вважає, що дані висновки в акті перевірки є неправомірними в частині, а вимога підлягає скасуванню частково, з огляду на наступне.

З акту перевірки вбачається, що на депозитному рахунку ВДВС Ізмаїльського міського управління юстиції, станом на 23.03.2011 року рахуються кошти починаючи з 17.05.2006 року в сумі 8500,00 грн. Дана сума є заставою по кримінальній справі № 70 по якій на даний час вирок не винесено, що підтверджується відповідними листами (а.с. 176 Том І). Також, на депозитному рахунку ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції, станом на 23.03.2011 р. в сумі 10000 грн. Дна сума є заставою по кримінальній справі № 7, яка на теперішній час розглядається в Білгрод-Дністровському міськрайонному суді (а.с. 158-175 Том І).

Згідно вимог ст. 154-1 Кримінально-процесуального кодексу України, застава полягає у внесенні на депозит органу досудового розслідування або суду підозрюваним, обвинуваченим, підсудним, іншими фізичними чи юридичними особами грошей чи передачі їм інших матеріальних цінностей з метою забезпечення належної поведінки, виконання зобов`язання не відлучатися із зареєстрованого місця проживання чи перебування або з місця тимчасового знаходження без дозволу слідчого чи суду, явки за викликом до органу розслідування і суду особи, щодо якої застосовано запобіжний захід. Розмір застави встановлюється з урахуванням обставин справи органом, який застосував запобіжний захід. Він не може бути меншим: щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого, або особливо тяжкого злочину, - однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; щодо особи, обвинуваченої у вчиненні іншого тяжкого, або особливо тяжкого злочину чи раніше судимої особи, - п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; щодо інших осіб - п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У всіх випадках розмір застави не може бути меншим розміру цивільного позову, обгрунтованого достатніми доказами. При внесенні застави підозрюваному, обвинуваченому, підсудному роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого злочину підозрюється чи обвинувачується особа, щодо якої застосовується запобіжний захід, і що в разі невиконання нею своїх обов`язків застава буде звернена в доход держави. Міра запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка знаходиться під вартою, до направлення справи до суду може бути обрана лише з дозволу прокурора, який давав санкцію на арешт, а після надходження справи до суду - судом. Заставодавець може відмовитись від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав для звернення застави в доход держави. У цьому випадку він забезпечує явку підозрюваного, обвинуваченого, підсудного до органу розслідування чи суду для заміни йому запобіжного заходу на інший. Застава повертається лише після обрання нового запобіжного заходу. Якщо підозрюваний, обвинувачений, підсудний порушує взяті на себе зобов`язання, застава звертається в доход держави. Питання про звернення застави в доход держави вирішується судом у судовому засіданні при розгляді справи або в іншому судовому засіданні. В судове засідання викликається заставодавець для дачі пояснень. Неявка без поважних причин заставодавця в судове засідання не перешкоджає розгляду питання про звернення застави в доход держави. Питання про повернення застави заставодавцю вирішується судом при розгляді справи. Застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, підсудним, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що посилання КРУ в Одеській області на порушення позивачем вимог ст. 44-1 Закону України «Про виконавче провадження`в цій частині є неправомірним, оскільки, застава не є коштами виконавчого провадження, а питання щодо руху та повернення застави вирішується під час розгляду кримінальної справи. В матеріалах справи відсутні відомості, які підтверджують заміну запобіжного заходу обвинуваченим по вищезазначеним кримінальним справа. Отже, вимога в цій частині в сумі 18500 грн. підлягає скасуванню.

В акті перевірки також, зазначено що на депозитному рахунку ВДВС Ширяївського районного управління юстиції станом на 23.03.2011 року рахуються кошти в сумі 18945, 96 грн. починаючи з 06.08.2003 року. Дана сума знаходиться на рахунках згідно ухвали Ширяївського районного суду. До Ширяївського районного суду було направлено запит від 28.03.2011 року № 480-31/229 про стан розгляду справи. Листом від 31.03.2011 року № 255 суд повідомив, що ухвали про накладення арешту на кошти ОСОБА_15 суд не виносив.

Частиною 7 статті 44-1 Закону України «Про виконавче провадження»(в попередній редакції), якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом трьох років з дня їх зарахування на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, ці суми зараховуються до Державного бюджету України у порядку, встановленому Державним казначейством України.

Пунктом 11.2.16. п. 11 «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5, кошти, які внесені на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби та які не витребувані сторонами виконавчого провадження протягом трьох років з дня їх зарахування на депозитний рахунок, зараховуються до Державного бюджету України. Аліментні суми, що не витребувані стягувачем або не перераховані у зв`язку з відсутністю відомостей про місце проживання стягувача, зараховуються до Державного бюджету України через три роки з дня надходження останньої суми. Особа, відповідальна за ведення книги обліку депозитних сум, в останній день строку зберігання коштів на рахунку письмово повідомляє про це начальника органу державної виконавчої служби, який не пізніше наступного дня визначає особу для підготовки розпорядження про зарахування коштів до Державного бюджету України.

Згідно платіжного доручення № 728 від 30 червня 2011 року (а.с.9 ІІ том), грошові кошти в сумі 18945 грн. 96 коп. були перераховані на рахунок Управління Державного казначейства України у Ширяївському районі ГУДКУ в Одеській області.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ГУЮ в Одеській області в даній частині порушено вимоги ст. 44-1 Закону України «Про виконавче провадження`та несвоєчасно перераховано до Державного бюджету України грошові кошти в сумі 18945, 96 грн.

Пунктом 8 вимоги про усунення порушень зазначено, що ГУЮ в Одеській області повинно привести штатні розписи у відповідність до законодавства, стягнути 50 132, 20 грн. зайво виплаченої заробітної плати з осіб, які її отримали безпідставно, в порядку та розмірах, встановлених статтями 127, 136 КЗпП України, а також, провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до Фондів та повернути зайво сплачені кошти у сумі 18229, 58 грн. або зарахувати у рахунок майбутніх платежів.

З цього приводу в акті ревізії зазначено, що ревізією з питань наявності фактів праці за невідпрацьований час проведено за період 2009-2010 р.р. та січень-лютий 2011 року встановлено три випадки оплати праці за невідпрацьований час на загальну суму 68361,78 грн. В Одеському міському управлінні юстиції без наявності автотранспортних засобів водію ОСОБА_16 нараховувалася та виплачувалася заробітна плата, чим порушено п.20 Порядку № 228. Згідно пояснень начальника Одеського міського управління юстиції Лізанця О.В. в користуванні Одеського міського управління юстиції перебував автомобіль Деу Ланос, державний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_16 Після передачі вказаного автомобіля до ГУЮ в Одеській області ОСОБА_16 виконував кур`єрську роботу з доставки кореспонденції. При цьому, згідно інформації про закріплення транспортних засобів за період з 01.01.2009 р. по 10.03.2011 р. автомобіль Деу Ланос, державнй номер НОМЕР_1 з 28.11.2008р. по 10.03.2011 року був закріплений за І ВДВС у Приморському районі. Зазначене порушення призвело до матеріальної шкоди в сумі 25 323, 45 грн.

Красноокнянський відділ РАЦС розташований в будівлі Красноокнянської селищної ради Одеської області за адресою смт. Красні Окни, вул. Першотравнева, 31 та займає приміщення загальною площею 56 кв.м, яку орендує на підставі договору від 08.10.2002р. № 41. Всі приміщення будівлі селищної ради опалюються газовою котельнею, яка утримується за рахунок селищної ради. В штатному розписі Красноокнянського відділу РАЦС передбачена посада опалювача, яку займає ОСОБА_17 . Відповідно до пояснення заступника начальника Красноокнянського РУЮ - начальника Красноокнянського відділу РАЦС ОСОБА_22 (а.с. 241 Том І) - ОСОБА_17 рахується на посаді опалювача Красноокнянського відділу РАЦС, але фактично здійснює опалення Красноокнянського РУЮ. Красноокнянський відділ РАЦС є структурним підрозділом Красноокнянського РУЮ і має кошти за надання додаткових платних послуг, в штатному розписі Красноокнянського РУЮ не передбачена посада опалювача і можливість здійснювати оплату цієї посади не має. Відповідне порушення призвело до матеріальної шкоди в сумі 16826, 37 грн.

В Фрунзівському районному управлінні юстиції працювала ОСОБА_19 , яка з 13.07.2009 року прийнята на посаду консультантом у відділі РАЦС Фрунзівського району. Відповідно до пояснень начальника Фрунзівського РУЮ Твердохліба В.Ю . (а.с. 248 Том І) - в зв`язку з виробничою необхідністю робоче місце ОСОБА_19 було надано в кабінеті районного управління юстиції. В зв`язку з численними обов`язками покладеними на головного спеціаліста відділу, який не міг їх фізично виконати в повній мірі, технічні роботи доручались виконувати ОСОБА_19 . Відповідно до пояснень ОСОБА_19 вона була прийнята на роботу консультантом у відділ РАЦС, але робоче місце її було в кабінеті районного управління юстиції разом з головним спеціалістом Равенковою Н.П. , ОСОБА_19 виконувала технічну роботу та 11.03.2011 року звільнилась у зв`язку з переїздом на нове місце проживання. Відповідне порушення призвело до матеріальних збитків на загальну суму 26211, 96 грн.

Суд вважає, що дані висновки в акті перевірки є правомірними, а вимога в цій частині не підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог Порядку використання коштів, отриманих органами державної влади від надання ними послуг відповідно до законодавства, та їх розміру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2001р. № 702, 100 відсотків плати за платні послуги, які надаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», спрямовуються на витрати, пов`язані з організацією надання відділами державної реєстрації актів цивільного стану платних послуг, у тому числі оплатою праці додатково залучених працівників відділів державної реєстрації актів цивільного стану, крім державних службовців.

Згідно п. 2 Інструкції про порядок обліку та використання коштів, отриманих за надання відділами реєстрації актів цивільного стану додаткових послуг правового і технічного характеру та за надання державними нотаріусами додаткових послуг правового характеру, не пов`язаних з вчинюваними нотаріальними діями, а також послуг технічного характеру, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 28.09.2007 року № 839/5, 100 відсотків плати за додаткові послуги правового і технічного характеру, які надають державні відділи реєстрації актів цивільного стану та 100 відсотків плати за надання державними нотаріусами додаткових послуг правового характеру, не пов`язаних з вчинюваними нотаріальними діями, а також технічного характеру спрямовуються до спеціального фонду державного бюджету та використовуються на заходи, пов`язані з організацією надання цих послуг, у тому числі на оплату праці додатково залучених працівників відділів реєстрації актів цивільного стану, державних нотаріальних контор, крім державних службовців, а також на преміювання державних нотаріусів, які відповідно до статті 19 Закону України "Про нотаріат" надають додаткові послуги правового та технічного характеру.

З огляду на вищевикладене, відділ РАЦС Красноокнянського районного управління юстиції розташований в окремій будівлі, яка опалюється газовою котельнею і утримується за рахунок селищної ради. Отже, утримання посади опалювача не повинна була передбачатись у відділі РАЦС за рахунок коштів, які отримані відділом за надання додаткових платних послуг правового та технічного характеру. Крім того, щодо оплати праці консультанту ОСОБА_19 , судом встановлено, що вона не знаходилась у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції. Отже, утримання посади консультанта взагалі не повинна була передбачатись у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за рахунок коштів, які отримані відділом за надання додаткових платних послуг правового та технічного характеру.

Пунктом 9 вимоги про усунення порушень зазначено, що ГУЮ в Одеській області повинно стягнути 7 277, 90 грн. зайво виплаченої компенсації за невикористану частину відпустки минулих років, з осіб згідно акту ревізії, які її отримали безпідставно, в порядку та розмірах, встановлених статтями 127, 136 КЗпП України, у разі якщо працівниками незаконно отримана заробітна плата добровільно не буде повернута - відшкодувати порушення за рахунок працівників або керівника, із вини якого сталася переплата, а також провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до Фондів та повернути зайво сплачені кошти в сумі 2645, 18 грн. або зарахувати в розрахунок майбутніх платежів.

З цього приводу в акті ревізії зазначено, що ревізією дотримання законодавства при нарахуванні та виплаті компенсаційних виплат встановлено, що в порушення ст. 83 Кодексу законів про працю України, ст. 24 Закону України про відпустки та п.2, 5 Порядку № 228 протягом періоду з квітня 2009 року по вересень 2010 року 8 працівникам РАЦСів було виплачено компенсацію за невикористану частину відпустки минулих років, що призвело до зайво виплаченої заробітної плати на загальну суму 7277, 90 грн. в тому числі: за 2009 рік -3976,14 грн. та за 2010 рік -3301, 76 грн., внаслідок чого зайво перераховано до державних цільових фондів 2645, 18 грн., в тому числі: за 2009 рік -1443,34 грн. та за 2010 рік -1201, 84 грн.

Суд вважає, що дані висновки в акті перевірки є неправомірними, а вимога в цій частині підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Статтею 25 Закону України «Про державну службу`від 16.12.1996 р. № 3723-ХІІ, передбачено, що державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу. Державним службовцям, які мають стаж роботи в державних органах понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю до 15 календарних днів. Порядок і умови надання додаткових оплачуваних відпусток встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 статті 20 Закону України «Про державну службу», встановлено, що частина невикористаної відпустки, яка залишилася, надається державному службовцю у будь-який інший час відповідного року чи приєднується до відпустки у наступному році.

Згідно вимог частини 4 статті 83 Кодексу законів про працю України, за бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні. Таку ж норму містить частина 4 статті 24 Закону України «Про відпустки`від 15.11.1996 року № 504/96-ВР.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що законодавством не передбачено терміну давності, після якого працівник втрачає право щорічної відпустки та виплати грошової компенсації за частину щорічної відпустки. Отже, компенсації за невикористані відпустки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 були нараховані та виплачені відповідно до діючого законодавства.

Суд не приймає, до уваги посилання КРУ в Одеській області на ті обставини, що ГУЮ в Одеській області порушено вимоги п.2 та 5 «Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ`затвердженого постановою КМУ від 28.02.2002 року № 228, оскільки в кошторисі видатків на відповідний рік витрати на компенсацію відпусток закладені в загальній сумі, як «оплата праці» з урахуванням компенсацій за невикористані відпустки попередніх років.

Пунктом 10 вимоги про усунення порушень зазначено, що ГУЮ в Одеській області повинно стягнути 510, 00 грн. зайво виплаченої винагороди державному виконавцю.

З цього приводу в акті ревізії зазначено, що під час проведення ревізії перевірена обґрунтованість та законність нарахування та виплати винагороди державним виконавцям, якою встановлено порушення ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим в 2010 році безпідставно нараховано та сплачено винагороду у загальній сумі 510, 00 грн. та перераховано внески до державних цільових фондів на суму 185, 64 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків) Управлінню у загальній сумі 695, 64 грн. Згідно заяви від 02.04.2010 року заступника начальника ВДВС Болградського районного управління юстиції Луданова Е.П. за реальне своєчасне та законне виконання виконавчого провадження по стягненню з боржника -СВК «Банівка`на користь Управління пенсійного фонду України в Болградському районі коштів у сумі 44317,57 грн. призначено винагороду у сумі 510 грн. 00 коп. Перевіркою було встановлено, що боржником самостійно сплачено борг в сумі 44060,57 грн. без зарахування на депозитний рахунок зазначеного ВДВС Болградського РУЮ, чим порушено вимоги ст. 44-1 Закону України «Про виконавче провадження». При розгляді, погодженні заяв та прийняті рішення щодо законності нарахування та виплати винагороди заступнику начальника ВДВС Болградського районного управління юстиції Луданову Е.П . не враховано порушення законності виконання виконавчого провадження, що призвело до безпідставного нарахування та виплати винагороди та відповідно матеріальної шкоди Управлінню в загальній сумі 695,64 грн.

Суд вважає, що дані висновки в акті перевірки є неправомірними, а вимога в цій частині підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Пунктом 8 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції від 01.01.2011 року) передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадках фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції від 01.01.2011 року), державний виконавець, який забезпечив реальне, своєчасне і законне виконання виконавчого документа, за рахунок стягнутого з боржника виконавчого збору одержує винагороду в розмірі двох відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, але не більше тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а по виконавчому документу немайнового характеру - не більше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.1 Порядку виплати винагороди державному виконавцю, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2004 р. № 665/7, державний виконавець, який забезпечив реальне, своєчасне і законне виконання виконавчого документа у встановлені статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження`процесуальні терміни, одночасно із закінченням виконавчого провадження на підставі пункту 8 статті 37 цього ж Закону, готує заяву про виплату винагороди на ім`я начальника відповідного головного управління юстиції (Міністра юстиції). Обов`язковою умовою для виплати винагороди державному виконавцю, окрім забезпечення своєчасного, реального і законного виконання виконавчого документа, є також стягнення ним виконавчого збору за цим документом, витрат органу ДВС на організацію та проведення виконавчих дій (в разі понесення органами ДВС таких витрат).

Отже, суд вважає, що винагорода державному виконавцю була виплачена відповідно до вимог вищезазначених Закону України «Про виконавче провадження`та Порядку виплати винагороди державному виконавцю.

Пунктом 11 вимоги про усунення порушень зазначено, що вимоги щодо неврахування наявності працівників, яким встановлені групи інвалідності, що призвело до завищення потреби у бюджетних коштах на загальну суму 373870,00 грн., що спричинило нанесення державному бюджету матеріальної шкоди на відповідну суму.

З цього приводу в акті ревізії зазначено, що в порушення вимог ст. 4 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування`та п. 22 Порядку № 228 при розрахунку обсягу бюджетних асигнувань по загальному та спеціальному фонду КЕКВ 1120 «Нарахування на заробітну плату`Управлінням при проведенні розрахунку потреби в коштах не враховувалась наявність працівників, яким встановлені групи інвалідності та документи які знаходяться в кадровій службі. Внаслідок зазначеного, розрахункова потреба в коштах на внески до Пенсійного фонду за ставкою -32,2 % замість 4%, що призвело до завищення потреби у бюджетних коштах на загальну суму 373870,00 грн., яка протягом 2009,2010 років профінансована в повному обсязі, в тому числі: у 2009 році в сумі 180790,00 грн. та у 2010 році в сумі 193080,00 грн. Таким чином, протягом 2009, 2010р.р. Державному бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 373870,00 грн.

Суд вважає, що дані висновки в акті перевірки є неправомірними, а вимога в цій частині підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

В судовому засіданні, встановлено, що формування показників бюджетних запитів на 2009-2010р.р., які розроблялись до річних проектів кошторисів доходів та видатків ГУЮ в Одеській області, здійснювалось згідно з інструктивними листами Міністерства юстиції України від 25.06.2008р. № 38-32/570 «Щодо формування прогнозних обсягів та показників бюджетних заходів до проекту Державного бюджету України на 2009 рік`та від 18.06.2009р. № 4798/0-26-09-38 «Щодо формування прогнозних обсягів та показників бюджетних заходів до проекту Держбюджету України на 2010р.»з дотриманням вимог Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетів установ, затвердженою Постановою КМУ від 28.02.2002р. № 228, щодо включення до кошторисів показників видатків за економічно-обгрунтованими розрахунками, складених за принципом їх документального підтвердження, за кожним кодом економічної класифікації видатків.

Контроль за сплатою страхових внесків на обов`язкове державне пенсійне страхування та інших платежів здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України.

Крім того, всім працюючим в ГУЮ в Одеській області інвалідам, які безпосередньо надали необхідні документи на підтвердження інвалідності проводили відрахування із заробітної плати до Пенсійного фонду України у розмірі 4%.

Також, відповідно до вимог частини 1 та 2 ст. 286 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні. Забороняється вимагати та подавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування фізичної особи.

Пунктом 12 вимоги про усунення порушень зазначено, що ГУЮ в Одеській області повинно стягнути з осіб згідно з реєстром, винних у зайвому списанні паливно-мастильних матеріалів на суму 2 687, 56 грн., шкоду в порядку та розмірі, встановленому статтями 130, 133, 136 КЗпП України.

З цього приводу в акті ревізії зазначено, що під час проведення ревізії встановлено порушення п.п.1, 8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні`за період ремонту та простою автомобілів списувалися паливно-мастильні матеріали, що призвело до матеріальної шкоди (збитків) у загальній сумі 2687, 56 грн.

Суд вважає, що дані висновки в акті перевірки є правомірними, а вимога цій частині не підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

В ході ревізії дотримання законодавства при списанні шин, запасних частин, оплаті послуг з обслуговування та ремонту автомобілів проведено зустрічну звірку в товаристві з обмеженою відповідальністю «Сфінкс-авто». Згідно інформації, яка надана ТОВ «Сфінкс-Авто`встановлено, що в 2009, 2010 роках проводився ремонт автомобілів ГУЮ в Одеській області, які під час ремонту перебували на території ТОВ «Сфінкс-Авто», що підтверджується реєстром зайвого списання бензину за період ремонту автомобілів за 2009-2010 роки (а.с. 193 том І) та довідкою (а.с. 154 Том ІІ).

Крім того, перевіркою Татарбунарського районного управління юстиції встановлено, що за відділом державної виконавчої служби закріплено автомобіль Газ -330210, державний номер НОМЕР_2 , який відповідно до пояснень водія ОСОБА_31 знаходиться в неробочому стані з 20.10.2010 року.

Відповідно до вимог п.1, 8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Пунктом 14 вимоги про усунення порушень зазначено, що ГУЮ в Одеській області повинно отримати відповідний дозвіл з реконструкції будівлі Головного управління юстиції в Одеській області відповідно до Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 № 273.

Суд вважає, що вимога в цій частині підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що листами від 19.05.2010 року № 05-02/1241 та від 20.05.2010 року № 05-05/1253 управління Одеської обласної ради з майнових відносин не заперечувало проти проведення реконструкції системи опалення та проведення капітального ремонту будівлі за адресою: м.Одеса, вул. Б.Хмельницького, 34 (а.с.103-104).

КРУ в Одеській області в даному пункті вимоги посилається на Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 № 273 затверджений наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, але даний Порядок втратив чинність на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва № 13 від 19.01.2010р.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів суд прийшов до висновку, що позивач частково довів суду ті обставини, якими обґрунтовував позовні вимоги і вони підлягають задоволенню частково.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 10 листопада 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 11 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" від 26 січня 1993 року N 2939-XII, п. 47 «Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228, п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року № 554 «Про затвердження Порядку використання коштів виконавчого провадження та виконавчого збору стягнутого з боржника», ст. ст. 85, 119 Бюджетного кодексу України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Порядком використання коштів, отриманих органами державної влади від надання ними послуг відповідно до законодавства, та їх розміру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2001р. № 702, ст.ст. 37, 44-1, 47 Закону України «Про виконавче провадження», ст.18 Закону України «Про державну виконавчу службу України»№ 202-98-ВР від 24.03.1998 року, ст. ст. 20, 25 Закону України «Про державну службу», ст. 24 Закону України «Про відпустки», Порядком виплати винагороди державному виконавцю, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2004 р. № 665/7, ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 158 -163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного управління юстиції в Одеській області до Контрольно-ревізійного управління в Одеській області про часткове скасування вимоги про усунення порушень № 15-08-34-14/4718 від 25.05.2011 року -задовольнити частково.

Скасувати вимогу Контрольно-ревізійного управління в Одеській області про усунення порушень № 15-08-34-14/4718 від 25.05.2011 року в частині пунктів:

Пункт 2 - зменшення бюджетних асигнувань у поточному бюджетному році відповідно до пункту 4 Порядку зменшення бюджетних асигнувань розпорядникам бюджетних коштів затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 № 255, зважаючи на те, що в порушення вимог пунктів 22, 29 Порядку № 228 при відсутності потреби, кошти у загальній сумі 1 748 940, 50 грн. спрямовані на реконструкцію адмінбудівлі ГУЮ в Одеській області.

В порушення вимог наказу Міністерства юстиції України від 11.04.2008 р. № 484/7 «Про внесення змін до Порядку виплати винагороди державному виконавцю`без врахування обсягу бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом на відповідні бюджетні роки призначена та виплачена винагорода державним виконавцям, що призвело до нецільового використання коштів у сумі 14577, 52 грн.

Ревізію правильності розрахунків з підзвітними особами призвело до нецільового використання бюджетних коштів на суму 7 110, 31 грн.;

Пункт 5 - відображення в обліку дебіторську заборгованість за недоотримані кошти в сумі 2103,91 грн. та прийняти заходи щодо відшкодування вказаної суми;

Пункт 7 -в частині відображення в обліку заборгованості перед бюджетом та перерахувати в дохід державного бюджету в сумі 18500,00 грн.;

Пункт 9 - стягнення 7 277, 90 грн. зайво виплаченої компенсації за невикористану частину відпусток минулих років, з осіб згідно реєстром акту ревізії, які її отримали безпідставно, в порядку та розмірах, встановлених статтями 127, 136 КЗпП України, у разі якщо працівниками незаконно отримана заробітна плата добровільно не буде повернута - відшкодувати порушення за рахунок працівників або керівника, із вини якого сталася переплата, а також провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до Фондів та повернути зайво сплачені кошти в сумі 2645, 18 грн. або зарахувати в розрахунок майбутніх платежів;

Пункт 10 - стягнення 510, 00 грн. зайво виплаченої винагороди державному виконавцю;

Пункт 11- вимоги щодо неврахування наявності працівників, яким встановлені групи інвалідності, що призвело до завищення потреби у бюджетних коштах на загальну суму 373870,00 грн., що спричинило нанесення державному бюджету матеріальної шкоди на відповідну суму;

Пункт 14 - отримання відповідного дозволу з реконструкції будівлі Головного управління юстиції в Одеській області відповідно до Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 № 273.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. Апеляційна скарга на постанову подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 15 листопада 2011 року.

Суддя О.В.Глуханчук