Справа № 160/1008/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року Справа № 160/1008/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України /відповідача-1/, Військової частини НОМЕР_1 /відповідача-2/ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність суб`єктів владних повноважень, а саме: Міністерства оборони України в частині невиконання умов контракту укладеного 26.04.2017 року між ним з Міністерством оборони України у частині невиплати матеріальних допомог на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за 2017 та 2018 роки позивачу та Військової частини НОМЕР_1 в частині невиплати матеріальних допомог на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за 2017 та 2018 роки позивачу;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 на його користь нарахувати та виплатити матеріальні допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за 2017 та 2018 роки у розмірі місячного грошового забезпечення 9 572,52 грн. кожна: всього за 2017 та 2018 роки - у розмірі 38 290,08 грн., без врахування відрахувань.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він знаходився на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 за контрактом, укладеним у квітні 2017 року з Міністерством оборони України, приймав участь в антитерористичних операціях, у бойових діях в період з 26.04.2017 року по 06.09.2017 року та з 15.09.2017 року по 27.09.2017 року, де отримав поранення під час захисту Батьківщини, її територіальної цілісності та незалежності, при виконанні обов`язків військової служби в зоні проведення АТО.
Позивач не отримав від відповідача-2 за виконання обов`язків належне забезпечення грошовими коштами, передбаченими укладеним контрактом з Міністерством оборони України, а саме, Військова частина НОМЕР_1 не нарахувала та не виплатила йому належні суми грошової допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення за 2017-2018 роки. Позивач наголошує, що він неодноразово подавав рапорти про виплату йому зазначеної грошової допомоги, але їх він нього не приймали, або зазначали, що їх неможливо знайти. На прохання зареєструвати їх в журналі вхідної документації та зробити відмітку про їх подачу на екземплярі позивача, йому постійно відмовляли або не приймали. Надіслати поштою рапорти про виплату йому матеріальних допомоги він не мав можливості, враховуючи, що постійно мав бути у військовій частині або на виконанні бойового завдання. Позивач зазначає, що при звільненні йому було виплачено компенсацію за невикористану відпустку, але матеріальні допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань не були виплачені. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідачів, а тому звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Відповідачем-1 було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що виплата всіх видів грошового забезпечення здійснюється безпосередньо військовими частинами, в яких проходять службу військовослужбовці. Обов`язковим для виплати матеріальної допомоги є рапорт військовослужбовця та наказ командира про виплату такої допомоги. Міністерство оборони України наголошувало, що позивач протягом проходження військової служби не звернувся належним чином до командира військової частини, тому вказана допомога не була виплачена. Відповідач-2 зазначив, що не має відношення до виплати вказаної допомоги військовослужбовцям, які не проходять військову службу саме у Міністерстві оборони України. Кожна військова частина є юридичною особою, тому враховуючи викладене, відповідач-1 просив відмовити позивачу у задоволенні позову.
Судом було надіслано на адресу відповідача-2 ухвалу про відкриття провадження по справі від 08.02.2019 року з копією позову та додатками до нього, але конверт був повернутий поштою на адресу суду.
У відповіді на відзив позивач зазначив, що Міністерство оборони України, укладаючи із ним контракт, гарантувало йому на підставі ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», достатнє матеріальне, грошове та інше забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, а тому посилання відповідача-1 у відзиві на позов є необґрунтованими, просив суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10), 26.04.2017 року уклав контракт з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Контракт) (а.с.12-13).
З 26.04.2017 року по 26.04.2018 року позивач за контрактом проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , на підставі наказу командира Військової частини польова пошта НОМЕР_2 №119 від 26.04.2017 року (а.с.23) та на підставі пп.«ж» ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII), у зв`язку із закінченням терміну військової служби, він був звільнений та став на облік до Синельниківського об`єднаного міського військового комісаріату 03.05.2018 року (а.с.22).
ОСОБА_1 безпосередньо приймав участь у антитерористичних операціях, у бойових діях в період з 26.04.2017 року по 06.09.2017 року та з 15.09.2017 року по 27.09.2017 року, що підтверджується копією довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.9) та посвідченням учасника бойових дій (а.с.11).
Відповідно до довідки №734 військово-лікарської комісії від 10.10.2017 року, 27.09.2017 року, під час виконання бойового завдання в період бойових дій, позивач отримав вогнепальне поранення та перебував на лікуванні у військовому госпіталі ВЧ НОМЕР_3 з 27.09.2017 року по 11.10.2017 року, з рекомендацією отримання відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. За висновком військово-лікарської комісії ОСОБА_1 отримав поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби (а.с.16).
Також, позивач перебував у військово-медичному клінічному центрі Південного регіону Військова частина НОМЕР_4 з 15.12.2017 року по 29.12.2017 року, з рекомендацією звільнення від виконання службових обов`язків на 6 днів, з 30.12.2017 року по 04.01.2018 року (а.с.19).
Матеріалами справи підтверджується, що позивач перебував також у військовому госпіталі військової медичної частини НОМЕР_5 з 10.02.2018 року по 20.02.2018 року, з рекомендацією звільнити від виконання службових обов`язків на 5 діб (а.с.18).
Разом з тим, позивач проходив лікування у Дніпропетровському військовому госпіталі (в/ч НОМЕР_6 ) з 05.03.2018 року по 13.03.2018 року, з рекомендацією надати відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.15).
Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою військовою частиною НОМЕР_7 від 07.10.2017 року №2360, ОСОБА_1 отримав поранення під час захисту Батьківщини, її територіальної цілісності та незалежності при виконанні обов`язків військової служби в зоні проведення АТО (а.с.17).
Невиконання відповідачем-1 умов контракту та не отримання від відповідача-2 матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за 2017 та 2018 роки, є предметом позову у даній адміністративній справі.
Так суд враховує той факт, що позивач у грудні 2018 року вже звертався до суду з аналогічним позовом, але ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2018 року по справі № 160/9875/18 позов йому був повернутий, оскільки він був підписаний не позивачем, а його представником. В ухвалі суду від 29.12.2018 року було зазначено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленого законом. За таких обставин, суд вважає за можливе, поновити позивачу строк для звернення до суду з даним адміністративним позовом, визначеним ст.121 КАС України, оскільки про порушення своїх прав він дізнався 15.08.2018 року, а звернувся до суду з даним позовом лише 31.01.2019 року. Тобто з пропуском шестимісячного строку, але суд вважає з поважних причин. Доказів зворотного сторонами суду не надано.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами 2, 3 ст.9 Закону №2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
В силу ч.4 ст.9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Частиною 1 ст.10-1 Закону №2011-XII визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби встановлені Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяких іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 р. №260 (далі - Інструкція №260).
Відповідно до п.1.9. Інструкції №260, грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий. Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення в кошторисі Міністерства оборони України, за рішенням Міністра оборони України грошове забезпечення за грудень може бути виплачене в грудні.
Пунктом 1.10. Інструкції №260 визначено, що грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Згідно з п.2.1. Інструкції №260, військовослужбовцям, які відповідно до законодавства України мають право на відпустки із збереженням грошового забезпечення (щорічні основні відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки у зв`язку з хворобою для лікування, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин, що надаються в особливий період, інші додаткові відпустки, визначені відповідними законами України), грошове забезпечення виплачується за весь період цих відпусток.
Відповідно до п.30.1. Інструкції №260, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно з п.30.2. Інструкції №260, грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за місцем штатної служби в разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулий рік) або без вибуття у відпустку (за їх заявою протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.
За приписами п.30.3 Інструкції №260, розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Під час виплати зазначеної допомоги військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні, та тим, які на день підписання наказу про надання цієї допомоги звільнені від посад, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається грошова допомога для оздоровлення, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення, які отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами, що ними займалися.
Відповідно до п.30.4. Інструкції №260, військовослужбовцям, прийнятим (призваним) на військову службу із запасу, грошова допомога для оздоровлення перший раз надається в календарному році, у якому вони стали до виконання обов`язків за посадами, на які призначені.
Пунктом 30.7. Інструкції №260 передбачено, що у разі переміщення військовослужбовців по службі в інші військові частини в наказі командира частини про виключення зі списків особового складу зазначаються відомості про надання грошової допомоги на оздоровлення.
Витяг з наказу разом з особовою справою надсилається у військову частину за новим місцем служби.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.04.2018 року №122, п.2.2.1. зазначено: Солдата ОСОБА_1 , водія мотопіхотного взводу мотопіхотної роти піхотного батальйону, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 відповідно до частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за пунктом "ж" (які вислужили строк військової служби за контрактом), вважати, що справи та посаду здав, та включити до оперативного резерву першої черги на посади згідно військово-облікових спеціальностей і направити для зарахування на військовий облік до Синельниківського РВК Дніпропетровської області. З 26 квітня 2018 року виключити зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. У Збройних Силах з 23.10.2003 по 12.04.2005, та з 26.04.2017 по 26.04.2018. Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 виплатити: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби відповідно наказу Міністра оборони України «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ у 2016 році від 27.01.2016 р. №44 за період з 01 квітня по 26 квітня 2018 року; надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01 квітня по 26 квітня 2018 року; щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% від грошового забезпечення за період з 01 квітня по 26 квітня 2018 року; грошова допомога на оздоровлення за 2018 рік передбачена наказом МО України від 11.06.2008 р. №260 не виплачена; грошова матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік передбачена наказом МО України від 11.06.2008 р. №260 не виплачена; перевізні документи на проїзд військовослужбовця, членів його сім`ї та перевезення домашніх речей не видавались; виплатити грошову компенсацію за 7 діб невикористаної відпустки за 2018 рік; відпустка за сімейними обставинами надавалась; постійним або службовим житлом не забезпечувався (а.с.25).
Відповідно до п.33.1. Інструкції №260, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Пунктами 33.2., 33.3. Інструкції №260 передбачено, що матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Під час виплати зазначеної допомоги військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні, та тим, які на день підписання наказу про надання цієї допомоги звільнені від посад, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються оклад за військовим званням, посадовий оклад та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами, що ними займалися.
Згідно з п.33.5. Інструкції №260, військовослужбовцям, прийнятим (призваним) на військову службу із запасу, матеріальна допомога перший раз надається в календарному році, у якому вони стали до виконання обов`язків за посадами, на які призначені.
Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.04.2018 року №122 підтверджується, що позивач подавав рапорт щодо отримання матеріальної допомоги, отже у наказі зазначено підставу щодо його видання, а саме: наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу №102-РС від 26.04.2018), рапорт солдата ОСОБА_1 , припис №2/223 від 26.04.2018.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку щодо протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 в частині невиплати матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за 2017 та 2018 роки позивачу.
Що стосується позовних вимог про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 на користь позивача нарахувати та виплатити матеріальні допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за 2017 та 2018 роки у розмірі місячного грошового забезпечення 9 572,52 грн. кожна: всього за 2017 та 2018 роки - у розмірі 38 290,08 грн., без врахування відрахувань.
Суд вважає за можливе з метою захисту порушеного права позивача, лише зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт позивача щодо нарахування та виплати йому матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за 2017 та 2018 роки, в порядку та у розмірі, встановлених нормами чинного законодавства України. У задоволенні решти позовних вимог в цій частині слід відмовити, оскільки задоволення вимог буде втручанням в компетенцію відповідача-2.
Разом з тим, суд зазначає, що пунктами 2, 7 контракту, який ОСОБА_1 26.04.2017 року уклав з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, визначено, що Міністерство оборони України зобов`язується відповідно до законодавства забезпечити належні умови для проходження військової служби, а саме, належне матеріальне забезпечення під час проходження військової служби; виплату грошового забезпечення з урахуванням надбавок за вислугу років, знання та використання іноземної мови, відповідну кваліфікацію, спортивні і почесні звання та інших надбавок, доплат, винагород, премій; інші соціальні виплати йому та членам його сім`ї, визначені законами та іншими нормативно-правовими актами. У разі порушення умов, визначених контрактом, сторони несуть відповідальність згідно з законом (а.с.12-13).
Отже, враховуючи, що умовами контракту передбачено зобов`язання Міністерством оборони України на належне матеріальне забезпечення під час проходження військової служби, до відзиву на позов відповідачем-1 не подано доказів на спростування позовних вимог, суд вважає визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо невиконання умов контракту укладеного 26.04.2017 року між ОСОБА_1 з Міністерством оборони України, в частині невиплати йому матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за 2017 та 2018 роки.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з викладених вище підстав..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо невиконання умов контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладеного 26.04.2017 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України, в частині невиплати йому матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за 2017 та 2018 роки.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 в частині невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за 2017 та 2018 роки.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати йому матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за 2017 та 2018 роки, в порядку та у розмірі, встановлених нормами чинного законодавства України.
У задоволенні решти позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 КАС України та може бути оскаржено у строки, передбачені ст.295 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма