Справа № 335/2867/19
Суддя: Соляник А. В.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/2867/19 2-а/335/90/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Соляник А.В.,

за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта 2 роти 3 батальйону Медвєдєва О.П. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування вимог позову посилався на наступні обставини.

05.03.2019 року об 21 год. 30-40 хв. при поверненні до свого помешкання за фактичною адресою проживання у будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 побачив, що за ним під`їхав автотранспортний засіб поліції та зупинив його біля сусіднього будинку за № 53-Б.

В подальшому патрульний поліції відповідач підійшов до позивача та повідомив про нібито що недавно ним адміністративного правопорушення, а саме нібито він керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажничком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив Правила дорожнього руху. Потім працівник поліції затребував для огляду документи. Повернув документи вже з постановою.

Вважає постанову незаконною, а тому такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що всі твердження інспектора вважає голослівними, не підтвердженими належними доказами (фото-відеофіксацією), показами свідків. Зазначає, що відповідачем також не були повністю з`ясовані обставини справи, не враховано його особу, крім того були порушені вимоги ст.279 КУпАП. Незаконно розглянувши справу, інспектор позбавив його можливості скористатися наданими йому правами в повному обсязі, порушив вимоги КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Ухвалою судді від 18.03.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження по справі, призначено проведення судового засідання.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на вимогах позову наполягає, просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення.

Відзив на позов відповідач не надав.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статі, не перешкоджає розгляду справи, що відповідає положенням ч.3 ст.268 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Частиною першою ст.55Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Між сторонами виникли публічно-правові відносини, які врегульовані КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси шляхом визначеним у п.п.1-6 ч. 1 цієї статті. Згідно ч.2 цієї статті, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі за текстом - ПДР), затверджені постановою кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно із п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч. 1-3 ст. 122 КУпАП. За ч.2 цієї статті, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У судовому засіданні встановлено, що 05.03.2019 року поліцейським Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом 2 роти 3 батальйону Медвєдєвим О.П. було ухвалено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія АЕВ № 966469 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

З копії постанови вбачається, що 05.03.2019 року о 21 год. 37 хв. в м. Запоріжжі по вул. Новокузнецька, 53-Б водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом е подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2.б. Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

До суду адміністративний позов був поданий позивачем 14.03.2019 року тому, строк звернення до суду позивачем не пропущений, що відповідає положенням ч.4 ст.122 КАС України.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію України», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Ст.258 КУпАП визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так законодавець звільнив національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до їх компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог ст.283 КУпАП.

Згідно п.2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, № 1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративне правопорушення, зокрема передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч цього відповідачем жодних доказів суду надано не було.

Суд розглянув справу за наявними матеріалами.

Позивач у своєму позові послався на відсутність доказів правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідач своїм правом на участь в судовому засіданні та доказування правом і правомірності свого рішення не скористався, в судове засідання не з`явився, доказів, які б спростували посилання позивача, суду не представив.

Порушення закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення, про допущення яких відповідачем стверджує позивач, зокрема, не з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, внаслідок порушення процедури її розгляду, не забезпечення у повному обсязі його прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 268 КУпАП, визнаються судом істотними, які порушують законні права та інтереси позивача.

Суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч ст.251 КУпАП України, не надано доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 ч.2 ст.122 КУпАП та не надано доказів на підтвердження факту порушення позивачем вимог п.9.2.б. Правил дорожнього руху України.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою /рішення від 18.09.2015 року у справі «Ушаков та Ушакова проти України» п. 78, заява № 10705/12; рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, Series А заява № 25/.

Разом з цим, доводи позивача про відсутність у відповідача підстав для винесення оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення, суд знаходить безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях законодавства, якими урегульовано спірні правовідносини.

Можливість відповідача діяти у такий спосіб витікає з приписів ст.ст. 276, 258 КУпАП, положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395.

Стаття 276 КУпАП в частині першій передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Офіційне тлумачення зазначеної норми надано в Рішенні Конституційного Суду № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року, згідно якого, положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, положення ст. 258 КУпАП вказують на те, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Отже, у даному випадку з боку відповідача не мало місця порушення вимог ст. 276 КУпАП, як про це стверджується позивачем.

Таким чином доводи позивача про відсутність у відповідача підстав для розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення за наслідками такого розгляду оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення судом до уваги не приймаються, однак, з урахуванням вищевикладених обставин, зазначене не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Частиною першою ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає дії відповідача незаконними щодо складення оскаржуваної постанови, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5, 8, 9, 12, 14, 77, 90, 94, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 966469 від 05.03.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Соляник