Справа № 522/22546/18
Суддя: Єршова Л. С.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року Приморський районний суд міста Одеси:

під головуванням - судді Єршової Л.С.,

за участю секретаря судового засідання - Радзімовської Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області про скасування постанови НК №323673 по справі про адміністративне правопорушення від 15.12.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Херсонській області про скасування постанови НК №323673 по справі про адміністративне правопорушення від 15.12.2018 року Управління патрульної поліції в Херсонській області про скасування постанови НК №323673 по справі про адміністративне правопорушення від 15.12.2018 року.

Позовна заява обґрунтована тим, що постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, а дії поліцейського УПП при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили його права. Всупереч вимогам Національного стандарту України ДСТУ 4100-2014, дорожній знак 3.41 «Контроль», перед яким він не зупинився, знаходився на проїжджій частині дороги безпосередньо біля полоси руху автотранспорту на висоті нижнього краю знаку не більше 1 метру, тому рухаючись у колоні позаду позашляховика у вказаних умовах він фізично не мав можливості побачити розташований знак «Контроль» та виконати його вимоги. Крім того, він відразу повідомив поліцейському УПП про свою незгоду з порушенням, однак останній у порушення вимог ч. 2 ст. 254, ст. 256, ст. 258 КУпАП складати протокол відмовився, а запропонував на окремому аркуші написати пояснення з приводу своєї незгоди та зазначив у постанові, що до неї додається пояснення порушника. Крім того, на думку позивача, відповідач позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, та зазначена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 17 січня 2019 року зазначений позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просять у задоволенні позову відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних обставин.

Судом встановлено, що 15 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 203 км, та близько 11 год. 40 хв. був зупинений поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області рядовим поліції Шешеня М.А., який повідомив позивача, що він порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме не здійснив зупинку автомобіля «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_1 на вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», після чого поліцейським була складена постанова серії НК № 323673 від 15.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог дорожнього знаку 3.41, Розділу 34 Правил дорожнього руху за ч.1 ст.122 КУАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до вимог дорожнього знаку 3.41 «Контроль» забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Згідно Національного стандарту України ДСТУ 4100-2014 (вимоги якого є обов`язковими), до дорожніх знаків та їх розташування висуваються наступні технічні вимоги:

п. 10.1.1 Дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо);

п. 10.2.4 Дорожні знаки повинні встановлюватись з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (допускається установлювати на присипній бермі), на тротуарі, розділювальній смузі, газоні тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально Обумовлені цим стандартом;

п. 10.2.9 Відстань від нижнього краю знаку (без урахування попереджувальних знаків 1.31.1 - 1.31.6 і табличок до дорожніх знаків) до поверхні дорожнього покриття (висота установлення) крім випадків, спеціально обумовлених стандартом, повинна становити від 1,5 до 2,2 м у разі установлення збоку від дороги поза населеними пунктами, від 2,0 до 4,0 м у населених пунктах.

Разом з тим, всупереч вказаним вимогам, дорожній знак 3.41 «Контроль», перед яким позивач не зупинився, знаходився на проїжджій частині дороги безпосередньо біля полоси руху автотранспорту на висоті нижнього краю знаку не більше 1 метру, що підтверджується наданою позивачем фотофіксацією. Таким чином, рухаючись у колоні автомобілів, позивач фізично не мав можливості побачити розташований знак «Контроль» та виконати його вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Згідно з ст. 222 КУАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУАП.

Згідно з ст. 245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, відповідно до ст. 283 КУпАП при винесенні постанови поліцейським патрульної служби повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при розгляді справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин поліцейським УПП, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Окрім цього, ст. 283 КУпАП передбачає, що постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Однак, всупереч вищевикладеному поліцейський УПП не надав доказів, які б підтверджували виконання ним порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності та винесення постанови, оскільки в останній відсутня відмітка про роз`яснення прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності та вказівка про порядок і строк оскарження постанови.

Так, у постанові про накладення адміністративного стягнення поліцейським Шешеня М.А. не з`ясовано всіх обставин, не враховано, що дорожній знак 3.41 «Контроль» було розташовано всупереч вимогам Національного стандарту України ДСТУ 4100-2014, що у вказаних умовах, під час руху в потоці автомобілів, робило його позивачу не помітним, а тому обставини притягнення до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення у відповідності до вищевказаного пункту ПДР є не чіткими, що не відповідають нормам КУпАП.

Відповідно до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи , та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.

Відповідачем зі свого боку не надано суду жодних доказів щодо скоєння позивачем вище зазначеного правопорушення.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, ст. 6 КАС України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року).

Однак, статтю 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року).

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття справи про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 7-9, 11, 77, 160, 162, 163, 171-2, 242, 268-272, 286 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області про скасування постанови НК №323673 по справі про адміністративне правопорушення від 15.12.2018 року, - задовольнити.

Постанову серії НК №323673 від 15.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області рядовим поліції Шешеня Максимом Анатолійовичем - скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, - закрити.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складене та підписане 16.05.2019 року.

Суддя Л. С. Єршова