Справа № 826/7292/17
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 травня 2019 року № 826/7292/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПАТ «Банк «Київська Русь»
до Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ільницького Івана Васильовича
провизнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось ПАТ «Банк «Київська Русь» (далі - позивач) із адміністративним позовом до Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ільницького Івана Васильовича (далі - відповідачі), у якому просить суд:

- визнати протиправними дії державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ільницького Івана Васильовича;

- скасувати постанову про накладення штрафу ВП №53830664 від 23 травня 2017 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив про безпідставність та протиправність прийняття державним виконавцем постанови про накладення на ПАТ «Банк «Київська Русь» штрафу в рамках ВП №53830664 від 23 травня 2017 року, оскільки починаючи з 20 березня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб проводиться процедура виведення неплатоспроможного банку - ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку та на підставі частини 4 статті 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виведення банківської установи з ринку здійснюється виключно в порядку та на виконання розробленого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб плану врегулювання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2017 року (суддя Аблов Є.В.) у справі було відкрито провадження та призначено судовий розгляд.

16 листопада 2017 року, зважаючи на неявку представника відповідача у судове засідання, з урахуванням думки представника позивача, на підставі частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України судом (далі по тексту - КАС України) ухвалено рішення подальший розгляд справи проводити у порядку письмового провадження.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Приписами пункту 10 частини 1 Перехідних положень КАС України встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв`язку з тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді Аблова Є.В., відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року №246 справу №826/7292/17 повторно розподілено на суддю Погрібніченка І.М.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Вказаною ухвалою суду відповідачу було запропоновано не пізніше дати призначення судового засідання надати суду відзив на позовну заяву та належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження.

15 травня 2019 року відповідач надав суду заяву, у якій посилався на те, що 10 грудня 2018 року головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №53830664 на підставі пункту 4 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що 16 липня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь». Таким чином, ПАТ «Банк «Київська Русь» перебуває у стані ліквідації, а станом на 15 травня 2019 року виконавче провадження №53830664 закінчено та перебуває в архіві. Також зазначив, що постанова про накладення штрафу від 23 травня 2017 року та постанова про накладення штрафу від 04 липня 2017 року в окреме провадження не виділялись та на виконанні у відділі не перебували. Також, у зазначеній заяві відповідач просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідно до частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України вирішив подальший розгляд справи здійснювати у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

19 квітня 2017 року Подільським районним судом міста Києва виданий виконавчий лист №758/3419/15-ц про зобов`язання ПАТ «Банк «Київська Русь» переказати кошти у розмірі 1 279 394, 00 грн. з поточного рахунку ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «КзУА «ІМІДЖ ФІНАНС».

26 квітня 2017 року головним державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ільницьким І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53830664.

23 травня 2017 року головним державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ільницьким І.В. винесено постанову про накладення на ПАТ «Банк «Київська Русь» штрафу у розмірі 5 100, 00 грн. за невиконання рішення суду.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пунктів 1, 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частин 1, 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, штраф накладається на боржника у разі невиконання рішення без поважних причин у встановлений строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивач, вважає постанову про накладення штрафу протиправною, оскільки у банку відсутня банківська ліцензія та введена процедура ліквідації банку.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь до категорії неплатоспроможних» №190 від 19 березня 2015 року, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» №61 від 19 березня 2015 року, згідно з яким з 20 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» призначено Волкова Олександра Юрійовича.

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» №460 від 16 липня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» №138 від 17 липня 2015 року, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова Олександра Юрійовича строком на 1 рік з 17 липня 2015 року по 16 липня 2016 року включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних прийняла рішення №1085 від 23 червня 2016 року відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «БАНК «Київська Русь» на два роки до 16 липня 2018 року включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича на два роки до 16 липня 2018 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних №1706 від 01 вересня 2016 року змінено уповноважену особу Фонду та з 05 вересня 2016 року делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «Банк «Київська Русь» - Білій Ірині Володимирівні .

04 травня 2017 року ПАТ «Банк «Київська Русь» зверталось до відповідача із заявою, у якій повідомляло про запровадження в банку процедури ліквідації у зв`язку з чим, просило винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Однак, як встановлено з матеріалів виконавчого провадження 23 травня 2017 року головним державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ільницьким І.В. винесено постанову про накладення на ПАТ «Банк «Київська Русь» штрафу у розмірі 5 100, 00 грн. за невиконання рішення суду.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Пунктом 8 статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Публікація про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» здійснена в газеті «Голос України» №131 (6135) від 23 липня 2015 року, отже визначений законодавством строк для виставлення кредиторських вимог тривав з 23 липня 2015 року по 25 серпня 2015 року.

Згідно частини 1 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд здійснює інші функції в межах своїх повноважень, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

Згідно частин 1, 4 статті 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації виконавча дирекція Фонду затверджує план врегулювання з обов`язковим дотриманням принципу найменших витрат для Фонду. Після затвердження плану врегулювання тимчасова адміністрація та/або ліквідація банку здійснюються на підставі і на виконання плану врегулювання.

Таким чином, після прийняття Правлінням НБУ та Виконавчою дирекцією Фонду рішень, виведення банку з ринку здійснюється виключно в порядку та на виконання розробленого Фондом плану врегулювання. Наявність діючого плану врегулювання, розробленого та затвердженого у встановленому Законом порядку, призводить до чинності запровадженої Фондом процедури виведення банку з ринку та обов`язковості виконання Фондом передбачених Законом функції та повноважень відносно такого банку.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення процедури виведення банку з ринку не допускається індивідуальне задоволення вимог кредиторів такого банку. Вимоги кредиторів задовольняються виключно в черговості та порядку, передбаченої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Фонд або уповноважена особа Фонду, в разі делегування останній відповідних повноважень, вживає ряд заходів, передбачених приписами статей 45-52 Закону, в тому числі здійснює публікацію оголошення про початок процедуру ліквідації, прийняття та розгляд кредиторських вимог, формує та подає на затвердження Фонду реєстр вимог кредиторів, формує та затверджує ліквідаційну масу банку, забезпечує проведення її оцінки та реалізації з метою задоволення вимог кредиторів банку.

У відповідності до пунктів 2, 7 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд. Отже, правовідносини між Фондом та вкладниками не породжують прав та обов`язків для банку.

Таким чином, відсутність в ПАТ «Банк «Київська Русь» банківської ліцензії та наявність діючої процедури ліквідації банку виключає можливість виконання уповноваженою особою ПАТ «Банк «Київська Русь» рішення суду, на підставі якого відкрито виконавче провадження та винесено оскаржувану постанову, в силу приписів вищевказаного Закону.

Зазначені обставини, на думку суду, не були враховані відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим його дії є протиправними.

При цьому, суд бере до уваги те, що 10 грудня 2018 року головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №53830664 на підставі пункту 4 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначені наслідки закінчення виконавчого провадження, зокрема відповідно до частини 1 цієї статті, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Водночас, постанова про накладення штрафу є чинною та самостійним виконавчим документом.

Враховуючи викладене, поважність причин, які унеможливлювали виконання рішення суду, а також наявність у відповідача інформації щодо здійснення у ПАТ «Банк «Київська Русь» процедури ліквідації, суд приходить до висновків, що постанова про накладення штрафу від 23 травня 2017 року (ВП №53830664) є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За сукупністю наведених обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувані дії державного виконавця та постанова, не відповідають встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріями правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ПАТ «Банк «Київська Русь» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ільницького Івана Васильовича, що полягають у винесенні постанови про накладення штрафу від 23 травня 2017 року ВП №53830664.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ільницького Івана Васильовича про накладення штрафу від 23 травня 2017 року ВП №53830664.

4. Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (, адреса: 04208, м. Київ, бул. пр. Гонгадзе, 5-б) на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» (, адреса: 040718, м. Київ, вул. Хорива, 11-А) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 200, 00 грн. (три тисячі двісті гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко