Справа № 560/1493/19
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1493/19
УХВАЛА

16 травня 2019 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Петричкович А.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом від 15.05.2019 в якому просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 13.06.2012 по 31.12.2017 у розмірі 80% грошового забезпечення; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 89 % грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум за період з 13.06.2012 по 31.12.2017 року без відтермінування виплати в часі.

Відповідно до п. 5-6 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, та чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що з 2009 року перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Хмельницькій області як військовий пенсіонер. Пенсія була нарахована відповідно до діючої на той час редакції Закону України № 2262 -XII від 9.04.92 «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», із сум грошового забезпечення. На час звільнення його військова вислуга становила 33 роки. З урахуванням цього основний розмір призначеної пенсії становив 89% його грошового забезпечення. В період з липня 2009 року по 12.06.2012 органами пенсійного фонду пенсія Позивачу обраховувалась та виплачувалась з розрахунку 89 % грошового забезпечення, однак з 13.06.2012 по 31.12.2017 обрахування пенсії неправомірно, з вини органів Пенсійного фонду, здійснювалось з розрахунку 80 % грошового забезпечення, а 01.01.2018 обрахування пенсії неправомірно з вини органів Пенсійного фонду, здійснювалось з розрахунку 70 % грошового забезпечення. Зазначає, що неодноразово захищав свої права на отримання пенсії відповідно до вимог законів у судовому порядку. Відповідно до Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 в справі № 2240/3010/18 яке набуло чинності, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо перерахунку пенсії з 01.01.2018 у розмірі 70 % грошового забезпечення визнані протиправними та зобов`язано з 1 січня 2018 року в подальшому проводити обрахування та виплату пенсії з розрахунку 89 % грошового забезпечення. Вказує про можливість проведення перерахунків за попередні періоди без обмеження часом відповідно до розмірів грошового забезпечення визначених при первісному призначенні пенсії, про що свідчать дані Єдиного Державного реєстру судових Рішень. Вказує, що Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 6 лютого 2019 року в справі № 522/2738/17 висловила чітку правову позицію з спірних правовідносин.

Згідно з ч. 1-2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Позивач вказує, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправні щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 13.06.2012 по 31.12.2017, та просить здійснити такий перерахунок та виплату пенсії, однак звертається до суду лише 15.05.2019, що відповідно потребує обґрунтування дотримання строків звернення до суду, який визначено ст. 122 КАС України з дотриманням вимог ст. 123 КАС України.

Суд звертає увагу, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому позивач мав знати про факт отримання своєї пенсії у меншому розмірі у періоди, коли така пенсія виплачувалася відповідачем, починаючи щонайменше з серпня 2012 року.

Отже, для реалізації права на звернення до суду із позовними вимогами про нарахування і виплату пенсії слід застосовувати шестимісячний строк, визначений КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 346/3696/17.

Крім цього, потрібно враховувати, що про порушення свого права в частині зміни розміру відсотку грошового забезпечення позивач повинен був дізнатися під час розгляду справи №2218/25751/2012, рішення по якій було прийнято Хмельницьким міськрайонним судом 24.01.2013, і це також вказує про обізнаність позивача про згадане право та його порушення щонайменше з січня 2013 року.

Наведене підтверджується також фактом звернення позивача до суду з позовом від 11.09.2018, в якому позивач просив визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2018 у розмірі 70% грошового забезпечення та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату з 1 січня 2018 року пенсії у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 89 % грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Отже, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права в частині зміни розміру відсотку грошового забезпечення відповідачем починаючи з серпня 2012 року до 11.09.2018 звернення до суду з позовом, який був вирішений у справі №2240/3010/18 рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2018, що відповідно вказує на початок перебігу строку звернення до суду, і порушення його.

Тобто, позивач в вересні 2018 звертався до суду з позовними вимогами, схожими до вимог цього позову, з відмінністю щодо дати здійснення перерахунку та виплати пенсії. Також, позивач додавав до позову копію Протоколу про призначення пенсії від 22.07.2009, в якому зазначено розмір грошового забезпечення - 89 %, що свідчить про обізнаність у дійсному відсотку від розміру грошового забезпечення.

Законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані ( рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява №28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

В постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року по справі №463/1221/17 зазначено, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Крім того, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Щодо посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року в справі № 522/2738/17, суд зазначає, що предметом позову в зазначеній справі був перерахунок пенсії із включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, додаткових видів грошового забезпечення. При цьому судами було встановлено, що позивач дізнався про призначення йому пенсії у неналежному розмірі, отримавши довідку від 28 грудня 2016 року, у зв`язку з цим 30 грудня 2016 року подав до управління ПФУ заяву про проведення перерахунку розміру пенсії і, отримавши у січні 2017 року відмову у перерахунку, у лютому 2017 року звернувся до суду. Тобто, це рішення Верховного Суду не стосується правовідносин і обставин, які є предметом цього судового розгляду, в тому числі щодо строку звернення до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Так як позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 123 КАС України, суд, з врахуванням вказаних правових позицій Верховного Суду та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про необхідність залишення позову без руху і надання позивачу строку для усунення виявлених недоліків, а саме надання суду письмової заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з обґрунтуванням дотримання строків звернення до суду і доказів цього з урахуванням вимог ст. 123 і ст. 161 КАС України.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки усуваються шляхом виконання вимог, зазначених у 29-му абзаці описової частини ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяА.І. Петричкович