Справа № 140/311/19
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
14 травня 2019 року ЛуцькСправа № 140/311/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Валюха В.М.,
за участю секретаря судового засідання Столярчук А.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Ігнатьєва М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,
ОСОБА_2 звернувся з позовом до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 21.01.2019 №UA205110/2019/000065/2.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 21.01.2019 № UA205110/2019/000065/2.

19.04.2019 представник позивача адвокат Степанюк С.Є. звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення щодо судових витрат.

Заява обґрунтована тим, що до закінчення судових дебатів у даній справі сторона позивача з поважних причин не могла подати усі докази, які підтверджують розмір понесених нею судових витрат, у зв`язку із чим було подано заяву про вирішення питання щодо судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Позивач у цій справі поніс судові витрати, які складаються із судового збору, витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних із залученням перекладача, та їх загальний розмір становить 12583,58 грн., у т. ч.: судовий збір - 768,40 грн., комісія банку за транзакцію щодо сплати судового збору - 15,68 грн., витрати на правничу допомогу адвоката - 10565,50 грн., витрати, пов`язані із залученням перекладача - 1234,00 грн.

Представник позивача просить постановити додаткове рішення у справі, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати в сумі 12583,58 грн. (а. с. 132).

В поданих до суду запереченнях на заяву про винесення додаткового рішення від 26.04.2019 № 735/03-70-10/14 (а. с. 144-149) представник відповідача Наумчик Р.П. просить залишити вказану заяву без задоволення з тих підстав, що позивач не підтвердив належними та допустимими доказами факт понесення витрат на правничу допомогу, включення до судових витрат комісії банку за транзакцію щодо сплати судового збору законодавством не передбачено, а витрати на оплату послуг перекладача з перекладу документів не були обов`язковими та необхідними у цій справі та здійснені з власної ініціативи.

Відповідно до частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відтак, оскільки рішення у цій справі було ухвалене в судовому засіданні, тому питання ухвалення додаткового судового рішення також розглянуто в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Степанюк С.Є. заяву про ухвалення додаткового судового рішення підтримав з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача Ігнатьєв М.М. вказану заяву заперечив.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення, з огляду на таке.

Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За приписами частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, оскільки до закінчення розгляду справи представник позивача адвокат Степанюк С.Є подав заяву про неможливість подання усіх доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат (а. с. 121), із заявою про ухвалення додаткового рішення та відповідними доказами звернувся до суду 19.04.2019, тобто з дотриманням п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду, а рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 питання щодо розподілу судових витрат не було вирішено (а. с. 127-131), тому у цій справі необхідно ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати.

Суд, дослідивши докази, які підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, дійшов висновку про те, що на користь позивача необхідно стягнути з Волинської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати в загальному розмірі 7765,40 грн., виходячи із такого.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Як передбачено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки рішенням суду від 16.04.2019 у цій справі позов задоволено повністю (а. с. 127-131), тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 768,40 грн., сплачений квитанцією від 06.02.2019 № 73521 (а. с. 2), та який був зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України, що підтверджується випискою від 09.02.2019 (а. с. 27).

При цьому, комісія банку за транзакцію щодо сплати судового збору в сумі 15,68 грн. не є в розумінні статті 132 КАС України судовими витратами та не підлягає стягненню з відповідача у порядку статті 139 КАС України.

За приписами частин п`ятої - восьмої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, в судовому засіданні 21.03.2019 була оголошена перерва у зв`язку із витребуванням додаткових доказів, зокрема, стороні позивача було запропоновано подати суду в перекладі на українську мову документи, які були подані для митного оформлення транспортного засобу, що підтверджують митну вартість товару.

08.04.2019 за вх. № 5545/19 представник позивача адвокат Степанюк С.Є. подав засвідчені копії документів, поданих до митного оформлення, в перекладі на українську мову: рахунок-фактуру, товарного чеку, банківського документу, морської накладної, докової квитанції (а. с. 93-110).

На думку суду, враховуючи, що подані в перекладі на українську мову документи є письмовими доказами у справі, наданими на пропозицію суду, тому, з урахуванням постановленого рішення суду від 16.04.2019 про задоволення позову цій справі, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на оплату послуг залученого позивачем перекладача - фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 . (бюро перекладів «Емігрант») у розмірі 1234,00 грн., які підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру від 16.04.2019 № 10 (а. с. 137), довідкою від 16.04.2019 № 01-1 (а. с. 138), свідоцтвом платника єдиного податку (а. с. 139), рахунком від 16.04.2019 (а. с. 136), меморіальним ордером від 17.04.2019 (а. с. 155), дублікатом квитанції від 17.04.2019 № 0.0..1 (а. с. 158).

Суд не бере до уваги покликання відповідача на приписи статті 254 Митного кодексу України щодо обов`язку декларанта забезпечувати переклад документів, які подаються для здійснення митного контролю та митного оформлення, за власний рахунок, оскільки Митним кодексом України не регулюються питання розподілу судових витрат в адміністративних справах.

При вирішенні питання про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою, в сумі 10565,50 грн., суд виходить з таких приписів статей 134, 139 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається із наявних у справі письмових доказів (договору про надання правничої допомоги від 04.02.2019 № 08/19, рахунку від 16.04.2019, меморіального ордеру від 17.04.2019, дубліката квитанції від 17.04.2019 № 0.0..1) (а. с. 134, 136, 155, 158), позивач сплатив на рахунок «Бюро адвоката Сергія Степанюка» кошти в загальному розмірі 11815,18 грн., в т. ч. винагороду адвоката в сумі 10565,50 грн., яка згідно із рахунком від 16.04.2019 № 08/19-1 складається з: консультацій і роз`яснень - 1921,00 грн. (960,50 грн. х 2 год.); складання позовної заяви - 2881,50 грн. (960,50 грн. х 3 год.); складання відповіді на відзив - 960,50 грн. (960,50 грн. х 1 год.); участь в судових засіданнях - 2881,50 грн. (960,50 грн. х 3 год.); складання заяви про постановлення додаткового рішення судом першої інстанції - 960,50 грн. (960,50 грн. х 1 год.); участь в судовому засіданні з розгляду заяви про постановлення додаткового рішення - 960,50 грн. (960,50 грн. х 1 год).

У запереченнях від 26.04.2019 № 735/03-70-10/14 представник відповідача Наумчик Р.П . звертає увагу, що дана справа є немайновою, не несе жодного публічного інтересу, а підготовка до цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, не потребувала затрат значного часу та коштів (а. с. 145-149).

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд виходить також із положень договору про надання правничої допомоги від 04.02.2019 № 08/19, яким не визначено, за яку саме роботу оплачується погодинний гонорар, у ньому не вказано про оплатність послуг з надання консультацій і роз`яснень. Крім того, акт наданих послуг, складення якого передбачено пунктом 3.4 вказаного договору, суду не надано, а з рахунку від 16.04.2019 № 08/19-1 не вбачається, що консультації і роз`яснення на суму 1921,00 грн. були фактично надані та саме у цій справі.

При цьому, суд враховує, що: розгляд цієї справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки дана справа є справою незначної складності; складена відповідь на відзив не містить нових доводів, які б не були зазначені у позовній заяві та щодо яких не були б надані пояснення у судовому засіданні; позивач не надав детального опису послуг щодо надання консультацій і роз`яснень.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, враховуючи заперечення відповідача щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5763,00 грн., що становить вартість послуг із складання позовної заяви в розмірі 2881,50 грн. та участі адвоката в судових засіданнях, які відбулися у розгляді цієї справи по суті 21.03.2019, 12.04.2019 та 16.04.2019, в розмірі 2881,50 грн.

Суд також вважає, що витрати на правничу допомогу, які полягають у складанні заяви про постановлення додаткового судового рішення в сумі 960,50 грн. та участі у судовому засіданні з розгляду такої заяви в сумі 960,50 грн. не можуть бути стягнуті з відповідача, оскільки докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу, не були надані суду до ухвалення рішення не з вини відповідача, а розгляд вказаної заяви по суті здійснюється судом незалежно від явки учасників справи.

Відтак, решту витрат на правничу допомогу у сумі 2819,20 грн. (а саме: надання консультацій і роз`яснень в сумі 1921,00 грн., складання відповіді на відзив в сумі 960,50 грн., складання заяви про постановлення додаткового судового рішення в сумі 960,50 грн. та участь у судовому засіданні з розгляду такої заяви в сумі 960,50 грн.) повинен понести позивач.

З урахуванням наведеного, стягненню з Волинської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 підлягають судові витрати в загальному розмірі 7765,40 грн., з них: судовий збір - 768,40 грн, витрати, пов`язані із залученням перекладача - 1234,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу - 5763,00 грн.

Керуючись статтями 143, 252 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Волинської митниці ДФС (44350, Волинська область, Любомльський район, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13, ідентифікаційний код 39472698) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 7765 гривень 40 копійок (сім тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень сорок копійок).

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх

Повний текст додаткового рішення складено 20 травня 2019 року