Справа № 160/7419/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 160/7419/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Українсько-литовсько-британського Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «СКАРБ» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року (суддя суду 1 інстанції Неклеса О. М.) у справі за позовом Українсько-литовсько-британського Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «СКАРБ» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Українсько-литовсько-британське Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «СКАРБ» звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 13.06.2018 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковими зобов`язаннями у розмірі 152 196,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення, яке оскаржується позивачем, слугував висновок контролюючого органу про непідтверження позивачем факту вчинення правочину між позивачем та його контрагентом (ТОВ «Інтерсенд ЮА») у лютому-березні 2015 року, які спрямовані на документальне оформлення постачання товарів, та не спрямовані на реальне настання наслідків з метою оформлення мінімізації податкових зобов`язань. При цьому, господарська операція між позивачем та його контрагентом мала реальний характер, фактично здійснена та оформлена належним чином, відповідні первинні документи були надані при проведенні перевірки, будь-яких недоліків у наданих документах контролюючим органом не встановлено. Придбаний у ТОВ «Інтерсенд ЮА» товар реалізовано позивачем на користь інших контрагентів. Відтак позивачем правомірно віднесено до складу витрат суми, сплачені постачальнику за придбаний товар, який в подальшому було реалізовано, що також підтверджено первинними документами. Податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час розгляду справи не надано тих відомостей і документів, які за звичайною діловою практикою супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності з

первинними документами підтверджують їх фактичне (реальне) виконання, а відтак не доведено фактичного виконання спірних операцій контрагентом позивача.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Інтерсенд ЮА» на підставі договору купівлі-продажу № 175 від 23.01.2015 року за умовами якого було придбано товар, найменування, кількість і вартість якого встановлена у специфікаціях до договору.

Придбаний у ТОВ «Інтерсенд ЮА» товар було позивачем реалізовано на користь інших контрагентів.

Розрахунки з ТОВ «Інтерсенд ЮА» проведені в повному обсязі.

Вищевикладені доводи підтверджено належним чином оформленими документами, копії яких долучені до матеріалів справи.

Підставою для відмови у задоволенні позову є наявність вироку Печерського районного суду м. Києва від 26.01.2016 року у справі № 757/45459/15-к, згідно якого директора ТОВ «Інтерсенд ЮА» визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 205 та частиною 1 статті 358 КК України.

Однак, позивач на час вчинення господарських операцій з ТОВ «Інтерсенд ЮА» (лютий-квітень 2015 року) на знав та міг знати щодо вчинення будь-яких незаконних дій зі сторони цієї особи і ТОВ «Інтерсенд ЮА», адже в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на момент вчинення господарських операцій, дане підприємство було зареєстроване та значилось як діюче, а ОСОБА_1 як директор, та будь-яких застережень відносно останнього не зазначалось, що в свою чергу давало підстави позивачу вважати, що ТОВ «Інтерсенд ЮА» здійснює свою підприємницьку діяльність у відповідності до положень чинного законодавства

Саме така реєстрація публічно підтверджує реальність та правоздатність будь-якого учасника господарського обороту. Реєстрація юридичної особи за підробленими або загубленими документами не може бути проконтрольована платником, оскільки жодних встановлених законом прав на перевірку таких фактів у учасників господарської операції немає. Такі факти мають бути встановлені у процесі реєстрації відповідних суб`єктів як юридичних осіб та під час надання їм ідентифікаційного номера платника. Якщо орган державної реєстрації зареєстрував таку юридичну особу, а податковий орган поставив її на податковий облік, то таким чином визнав їх право укладати правочини, здійснювати господарські операції та нести визначені законом права та обов`язки. Відтак, при виконанні спірних операцій позивач законно передбачав добросовісність своїх контрагентів.

Визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 205 та частини 1 статті 358 КК України, не виключає можливості здійснення ТОВ «Інтерсенд ЮА» реальних господарських операцій, оскільки Печерським районним судом м. Києва не досліджувались та не встановлені обставини щодо господарської діяльності ТОВ «Інтерсенд ЮА» по взаємовідносинам з СП ТОВ «НВП «СКАРБ», а отже вирок Печерського районного суду м. Києва від 26.01.2016 року у справі № 757/45459/15-к за обвинуваченням ОСОБА_1 не стосується предмета доказування.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Зазначає, що відповідно до інформаційних баз даних ДФС України ТОВ «Інтерсенд ЮА» зареєстроване Головним управлінням юстиції у місті Києві. Свідоцтво платника податків анульоване 30.06.2015 року (за рішенням контролюючого органу). Згідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (звіт за формою 1-ДФ) за 1 квартал 2015 року на підприємстві працювала одна особа директор. Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємства та декларація з податку на прибуток за 2015 рік підприємством не надана.

Отже, позивач при укладанні договорів з ТОВ «Інтерсенд ЮА» на придбання товарів не мало підтверджень ділової репутації, гарантій виконання зобов`язань, необхідних ресурсів та відповідного досвіду, та інших ознак комерційної привабливості для обрання саме цього контрагента.

Викладене свідчить про відсутність факту реального вчинення господарської операції по взаємовідносинам УЛБ ТОВ «СКАРБ» з ТОВ «Інтерсенд ЮА».

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Тобто, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Враховуючи судову практику Верховного Суду, відповідно до якої первинні документи (акти виконаних робіт, податкові накладні), які стали підставою для формування валових витрат та податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платників податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними уповноваженими особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум до регістрів бухгалтерського обліку (собівартості) та податкового кредиту є безпідставним.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягає на її задоволенні.

Представник відповідача заперечує проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено, що з 23.03.2018 року по 27.03.2018 року на підставі повідомлення від 14.03.2018 року №626 та відповідно до наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 14.03.2018 року №1521-п, згідно з пп.191.1.1 п. 191.1 ст.19, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України, у зв`язку з не наданням СП ТОВ НВП «СКАРБ» на запит відповідача пояснень та їх документального підтвердження, посадовою особою ГУ ДФС у Дніпропетровській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка СП ТОВ НВП «СКАРБ» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам із ТОВ «Інтерсенд ЮА» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

За результатами перевірки складено акт документальної позапланової невиїзної перевірки №16252/04-36-14- від 03.04.2018 року, в якому встановлено порушення:

- пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2015 рік у сумі 152196 грн.;

- п.185.1 ст.185, п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 165199 грн., у тому числі за лютий 2015 року у сумі 59661 грн., за березень 2015 року у сумі 105538 грн. та за квітень 2015 року у сумі 3907 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 13.06.2018 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковими зобов`язаннями у розмірі 152 196,00 грн.

Правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення передано на розгляд суду.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. (частина 1 статті 1 Податкового кодексу України)

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу. (пункт 135.1 статті 135 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

За приписами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» встановлено, що первині та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, визначення об`єкта оподаткування, формування витрат з податку на прибуток підлягають з`ясуванню, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Матеріалами справи підтверджено, що між СП ТОВ НВП «Скарб» та ТОВ «Інтерсенд ЮА» було укладено договір купівлі-продажу №175 від 23.01.2015 року, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товару та сплатити за нього на умовах договору. Згідно з п.1.2 договору, найменування, одиниця виміру, кількість, вартість, якість товару визначається специфікаціями, які є невід`ємною частою цього договору.

Відповідно до специфікацій до договору, на адресу позивача було поставлено наступний товар: заготівки в/л з бронзи ОЦС, пруток бронзовий, втулки з бронзи, заготівки вкладишів з бронзи, заготівки в/л з латуні, заготівки з латуні з мех.обробкою, заготівки вкладиша верхн. та нижн. з бронзи, заготівки втулки з бронзи, заготівка частин гайки з бронзи, заготівки під втулку з бронзи, заготівка кільця з міді, заготівка частини гайки з бронзи.

Виконання умов договору №175 від 23.01.2015 року підтверджено:

Специфікаціями № 1 від 12.02.2015, № 2 від 16.02.2015, № 3 від 18.02.2015, № 4 від 20.02.2015, №5 від 23.02.2015, № 6 від 24.02.2015, № 7 від 25.02.2015, № 8 від 03.03.2015, № 9 від 05.03.2015, № 10 від 10.03.2015, № 11 від 12.03.2015, № 12 від 16.03.2015, № 13 від 18.03.2015, № 14 від 20.03.2015, № 15 від 23.03.2015.

Розрахунки з ТОВ «Інтерсенд ЮА» за поставлений товар здійснено у повному обсязі, що підтверджено платіжними дорученнями: № 139 від 25.02.2015, № 142 від 25.02.2015, № 144 від 25.02.2015, № 147 від 25.02.2017, № 149 від 25.02.2015, № 150 від 25.02.2015, № 163 від 27.02.2015, № 165 від 02.03.2015, № 169 від 03.03.2015, № 171 від 03.03.2015, № 175 від 03.03.2015, № 210 від 06.03.2015, № 211 від 06.03.2015, № 235 від 17.03.2015, № 236 від 17.03.2015, № 245 від 23.03.2015, № 252 від 25.03.2015, № 264 від 27.03.2015, № 265 від 27.03.2015, № 282 від 31.03.2015, № 285 від 31.03.2015, № 287 від 31.03.2015, № 290 від 31.03.2015, № 292 від 01.04.2015, № 296 від 01.04.2015, № 300 від 02.04.2015, № 321 від 08.04.2015, № 322 від 08.04.2015, № 323 від 08.04.2015, № 327 від 09.04.2015, № 330 від 10.04.2015, № 338 від 15.04.2015, № 339 від 15.04.2015, № 342 від 16.04.2015, № 384 від 23.04.2015, № 386 від 23.04.2015, № 391 від 23.04.2015, № 393 від 23.04.2015, № 405 від 28.04.2015.

Придбаний у ТОВ «Інтерсенд ЮА» товар в подальшому реалізовано позивачем наступним контрагентам:ПАТ «Нікопольський Ремонтний Завод», ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський Втормет», ПАТ «Рівнеазот», ТОВ «Сервіспромзбут», ТОВ «Виробничо-науковий центр «Трубосталь», ТОВ «Механічно-ливарний завод», ТОВ «Волиньпром», ПП «ЦМТ-Сервис», ТОВ «Енергополісервіс», ТОВ «Азовська ливарна компанія», ТОВ ВТП «Промресурси», ТОВ «Мехор», ТОВ «Рін ЛТД», ПАТ «Одеський завод по випуску ковальсько-пресових автоматів», ТОВ «Магма», ТОВ «Удімет», ТОВ «Інструментально-механічний завод», ТОВ «Баріон», ПАТ «НПП «Смелянський електромеханічний завод», ТОВ «Компані «Плазма».

Подальша реалізація товару підтверджена наступними документами: договори поставки укладені з іншими контрагентами, специфікації, рахунки-фактури, видаткові-накладні, довіреності на отримання ТМЦ, товарно-транспортні накладні.

Вищенаведені первинні документи підтверджують рух активів та зміни майнового стану платника податків (позивача).

Оскільки формування позивачем витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, за спірною господарською операцією, здійсненою позивачем у лютому 2015 року, підтверджено відповідними первинними документами, ці витрати здійснені для подальшого використання у власній господарській діяльності, наявні у позивача документи є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», колегія суддів дійшла висновку про відсутність порушень з боку позивача при формуванні витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток.

Доказів порушень відображення господарської операції в бухгалтерському та податковому обліку позивача та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань матеріали справи не містять, відповідачем до суду не надано.

Контролюючий орган, з метою підтвердження доводів щодо нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «Інтерсенд ЮА» зазначив, що первинні документи, які стали підставою для формування валових витрат виписані від імені особи, яка заперечувала свою участь у створенні та діяльності контрагента платника податків, а тому первинні документи за вказаними операціями не можуть бути використані при формування податкової звітності з податку на прибуток.

З наведеними висновками колегія суддів не погоджується, вважає їх безпідставними, а тому не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаним судом недійсним (презумпція правомірності). Єдиною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом.

Правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні (стаття 234 ЦК України). Недійсність фіктивних правочинів, тобто встановлення факту відсутності наміру створити правові насідки, а отже реально здійснити господарську діяльність, визначається тільки судом. Рішення суду про визнання правочинів між позивачем та його контрагентами недійсними контролюючим органом до суду не надано.

Посилання відповідача на вирок Печерського районного суду міста Києва від 26.01.2016 року у справі № 757/45459/15-к, колегія суддів оцінює критично, оскільки цим вироком районний суд не вирішував питання чи мало місце діяння, яке є предметом дослідження у даній адміністративній справі, чи мав місце склад злочину і якою саме статтею кримінального закону він передбачений тощо, тобто дане судове рішення не встановлює обставин і не містить висновків, які б свідчили про відсутність фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Інтерсенд ЮА».

Колегія суддів враховує відсутність у вироку Печерського районного суду міста Києва від 26.01.2016 року у справі № 757/45459/15-к фактів, які підтверджують нереальність господарських операцій Товариства (позивача у справі) із його контрагентом ТОВ «Інтерсенд ЮА».

Відсутність у вироку конкретних обставин щодо господарської операції, періоду її здійснення, даних посадових осіб, що підписували первинні документи спростовує доводи відповідача, що цей вирок є належним доказом нереальності господарських операцій позивача з його контрагентом та беззаперечно свідчить про наявність податкового правопорушення платником податків при формуванні витрат.

Враховуючи положення частини 2 статті 61 Конституції України щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, діюче законодавство України, так само як Податковий кодекс України не передбачає відповідальності у виді донарахування податкових зобов`язань, застосування штрафних санкцій або не підтвердження права на податковий кредит на господарюючого суб`єкта за можливі неправомірні дії свого контрагента; окрім того, не передбачає обов`язку або права одного платника податку контролювати показники податкової звітності з податку на додану вартість іншого платника податку, або на господарюючих суб`єктів не покладається обов`язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

У податковому праві визнається критерій добросовісності платника податків, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Таким чином, порушення допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, не впливають на права та обов`язки іншого платника податків.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 36.5 даної статті встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Якщо податковим органом встановлено неналежне виконання контрагентом позивача своїх податкових обов`язків, відповідальність за їх невиконання або неналежне виконання повинно нести саме це підприємство.

При цьому з матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що на момент укладення угоди та вчинення господарських операцій контрагент позивача був зареєстрований як юридична особа та як платник податку на додану вартість, відтак перепон з приводу укладення, а також виконання будь-яких господарських договорів з ними, а надалі і включення до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток за таким договором у позивача не було.

Таким чином, судом не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог вищенаведених норм податкового законодавства, яке б позбавляло його права на формування витрат за спірною операцією з ТОВ «Інтерсед ЮА».

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

За приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Українсько-литовсько-британського Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «СКАРБ» задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року скасувати.

Позов Українсько-литовсько-британського Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «СКАРБ» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.06.2018 року № за формою «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковими зобов`язаннями у розмірі 152 196,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Українсько-литовсько-британського Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «СКАРБ» витрати на оплату судового збору у розмірі 5707,40 грн.(п`ять тисяч сімсот сім гривень сорок копійок)

Постанова набирає законної сили з 11.04.2019 року та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко