Справа № 291/1021/18
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 291/1021/18

Головуючий у 1-й інстанції: Митюк О.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

15 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 12 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він не здійснював дії щодо самовільного зайняття земельної ділянки, оскільки розпорядженням голови Ружинської районної державної адміністрації від 19.10.2010 року за № 461 надано дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 49 га, в оренду, для ведення фермерського господарства на території Немиренецької сільської ради Ружинського району, Житомирської області, тому постанова про накладення на нього адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 12 березня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.

15 травня 2019 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 15.05.2019 року було винесено протокольну ухвалу.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи неоспорені факти про те, що згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 29.08.2017 № 222-ДК "Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель" старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області - начальником відділу контролю за використання та охороною земель в Андрушівському, Бердичівському, Любарському, Ружинському, Чуднівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель - Драчуком І.С. проведено перевірку з питання дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок усіх категорій і форм власності, родючості.

За результатами перевірки складено акт від 29.08.2017 № 222-ДК/142/АО/10/01/-17, яким встановлено самовільне зайняття земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 форми власності площею 31.0796 га на території Немиринецької сільської ради, Ружинського району, Житомирської області, використанням позивачем вказаної земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

29.08.2017 старшим державним інспектором Драчуком І.С. складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 використовує на території Немиринецької сільської ради Ружинського району, Житомирської області земельну ділянку площею 31.0796 га без правовстановлюючих документів, а саме: договору оренди, що є порушенням статті 211 Земельного кодексу, а також винесено постанову №220-ДК/0060/По/08/01/-17 у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся до суду для її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 Закону України № 963-IV від 19.06.2003 "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок.

Згідно ст. 244 КУпАП, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства у сфері використання та охорони земель і порядку та умов ведення насінництва та розсадництва, правил технічної експлуатації самохідних сільськогосподарських машин і правил техніки безпеки під час їх експлуатації (статті 52 - 53-4, 54-56, 104-1, 108 та 188-5).

Також, положенням про Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, затвердженим наказом Державної служби України з питань геодезії та кадастру " Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру" № 308 від 17.11.2016 року п.6 передбачено, що посадові особи Головного територіального управління в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Крім того, діяльність державних інспекторів з контролю за використанням і охороною земель регламентується Інструкцією з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, що затверджена Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України звід 19.01.2017 № 6. В пункті 2 розділу 1 вказується «Вимоги Інструкції є обов`язковими для виконання державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних органів, яким відповідно до законодавства України надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, які діють як державні інспектори сільського господарства відповідно до статті 244 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Так, згідно положень статті 6 Закону № 963-ІУ до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать зокрема здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади,; органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю та виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

В свою чергу, у відповідності до положень ст. 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19.06.2003 року № 963-IV(далі Закон №963-IV), державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема:

безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення;

викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України;

передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення.

проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України;

звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Порядок перевірки та повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель врегульовано Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Державні інспектори здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель шляхом та у строки визначені у наказі Головного управління, у присутності власників земельних ділянок чи землекористувачів або уповноважених ними осіб, а також осіб, які вчинили порушення земельного законодавства. У разі відсутності під час проведення перевірки власника (користувача) або уповноважених ними осіб, Акт перевірки направляється власнику (користувачу) рекомендованим листом для ознайомлення.

При здійснені державного контролю за використанням та охороною земель шляхом проведення перевірки під час використання земельної ділянки державний інспектор:

установлює особу, яка є власником земельної ділянки чи землекористувачем;

при встановленні факту зміни власника чи користувача об`єкта нерухомості вживає заходів для з`ясування особи фактичного власника чи користувача;

встановлює наявність обмежень на використання земельної ділянки;

перевіряє наявність державної реєстрації права на дані земельні ділянки, відповідно до вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України, у тому числі наявності державного акту на право власності на земельну ділянку, державного акту на право постійного користування землею, договору оренди землі та ін.;

перевіряє дотримання режиму використання земельної ділянки відповідно до цільового призначення;

уточнює відповідність місця розташування та меж земельної ділянки;

здійснює фото (відео) фіксацію стану використання земельної ділянки.

При виявленні порушення земельного законодавства державний інспектор визначає склад адміністративного правопорушення, а саме:

з`ясовує обставини та суть скоєного порушення земельного законодавства; установлює особу, яка здійснила порушення земельного законодавства; установлює, чи є в діях чи бездіяльності особи, яка вчинила порушення земельного законодавства, ознаки адміністративного правопорушення або склад злочину;

у визначених випадках обстежує земельну ділянку та розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням; зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу.

Тобто, державні інспектори уповноважені безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності, передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення.

Вищезазначені норми чинного законодавства, встановлюють, що контроль за використанням та охорона земель є прямим обов`язком Держгеокадастру, одна з законодавчо встановлених форм здійснення контролю є перевірка земельної ділянки. Законодавством визначено повноваження державного інспектора в рамках проведення перевірки земельної ділянки.

Відповідно до ст. 1 Закону № 963-IV, самовільним зайняттям земельної ділянки, є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Статтею 53-1 КУпАП вказано, що самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП є громадяни та посадові особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Оцінюючи доводи відповідача стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 53-1 КУпАП суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

Згідно з положеннями статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Поняття самовільного зайняття земельної ділянки міститься у ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" та визначається як будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно ч. 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Підпунктом 6 п. 2 ч.1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку.

Верховний Суд України у своїй постанові від 22.11.2010 року по справі № 3-27г10 вказав, що обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує правовстановлюючих документів, а відсутність у неї таких документів є самовільним зайняттям земельної ділянки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач, користується земельною ділянкою державної форми власності площею 31.0796 га на території Немиринецької сільської ради, Ружинського району, Житомирської області.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29.08.2017 року було встановлено, що ОСОБА_1 здійснив самовільне зайняття земельною ділянкою державної форми власності площею 31.0796 га на території Немиринецької сільської ради, Ружинського району, Житомирської області,

Сам факт користування спірною земельною ділянкою позивачем не заперечується. При цьому, правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку у ОСОБА_1 відсутні.

Водночас, ні рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) позивачу земельної ділянки, ні вчиненого правочинну щодо такої земельної ділянки, позивачем не надано та відповідно до матеріалів справи такі дані відсутні.

Колегія суддів критично оцінює посилання позивача на те, що земельна ділянка зайнята ним не самовільно, а використовується ним на підставі розпорядження голови Ружинської районної державної адміністрації від 19.10.2010 року за № 461, яким надано позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою, оскільки вказане розпорядження не є тим документом, який надає право на користування земельною ділянкою у відповідності до вимог Земельного кодексу України.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що за змістом ст.53-1 КУпАП, використання землі державної та комунальної власності без укладеного договору оренди землі, але після прийняття рішення органу влади про надання землі в оренду хоча і свідчить про використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, однак не може розглядатися як самовільне зайняття земельної ділянки, з огляду на наступне.

Так, самовільному зайняттю земельних ділянок притаманні такі юридичні ознаки, як :

- з об`єктивної сторони це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне заволодіння чи використання земельної ділянки;

- відсутність при цьому відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її відчуження або надання у користування;

- відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки; такі дії є неправомірними, тобто їх правомірність не закріплена жодним нормативно-правовим актом України; з суб`єктивної сторони такі дії є винними.

Відтак, враховуючи вищезазначені положення, колегія суддів вважає, що дії позивача під час використання спірної земельної ділянки вказують на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП.

Положеннями ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, оцінюючи надані позивачем докази суд вважає, що вони не підтверджують те, що позивач вжив достатньо належних заходів для одержання земельної ділянки в користування.

При цьому, докази які містяться в матеріалах справи, надані з боку відповідача, навпаки підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.53-1 КУпАП України.

Таким чином, оскільки на момент перевірки право власності або право користування земельною ділянкою за кадастровим номером НОМЕР_1 державної форми власності площею 31.0796 га за ОСОБА_1 не було зареєстровано, а рішення органу виконавчої влади про передачу вказаної земельної ділянки у власність або користування (оренду) ОСОБА_1 було відсутнє, у відповідача, як суб`єкта владних повноважень, були наявні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Частина 2 статті 19 Конституції України гарантує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідачем доведено обставини на яких ґрунтується постанова про накладення адміністративного стягнення № №220-ДК/0060/По/08/01/-17 від 29.08.2017 року та надано суду достатньо належних та достатніх доказів, які не підтверджують протиправність дій відповідача при винесенні оскаржуваної постанови та накладенні штрафу, а тому апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області підлягає задоволенню.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 12 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.