Справа № 640/8411/19
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

17 травня 2019 року м. Київ № 640/8411/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Амельохін В.В., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі

за позовом Одеського національного медичного університету

до Міністерства охорони здоров`я України,

Виконуючого обов`язки Міністра охорони здоров`я України

ОСОБА_1 ,

Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській

області,

Державної казначейської служби України

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Одеський національний медичний університет звернувся з позовом про:

- визнання протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України (01021, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 7, ідентифікаційний код: 00012925) та виконувача обов`язків Міністра охорони здоров`я України ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНКОПП: невідомий) щодо незатвердження кошторисів Одеського національного медичного університету (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, пров. Валіховський, буд. 2, ідентифікаційний код: 02010801) на 2019 рік, а саме:

- за КПКВК 2301020 «Дослідження, наукові і науково-технічні розробки, виконання робіт за державними цільовими програмами і державним замовленням, підготовка та підвищення кваліфікації наукових кадрів у сфері охорони здоров`я, фінансова підтримка розвитку наукової інфраструктури та об`єктів, що становлять національне надбання»;

- за КПКВК 2301070 «Підготовка і підвищення кваліфікації медичних та фармацевтичних, наукових та науково-педагогічних кадрів вищими навчальними закладами III і IV рівнів акредитації»;

- за КПКВК 2301170 «Діагностика і лікування захворювань із впровадженням експериментальних та нових медичних технологій у закладах охорони здоров`я науково-дослідних установ та вищих навчальних медичних закладах Міністерства охорони здоров`я України».

- зобов`язання Міністерство охорони здоров`я України (01021, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 7, ідентифікаційний код: 00012925) та виконувача обов`язків Міністра охорони здоров`я України ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНКОПП: невідомий) вчинити дії, а саме: затвердити кошториси Одеського національного медичного університету (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, пров. Валіховський, буд. 2, ідентифікаційний код: 02010801) на 2019 рік, а саме:

- за КПКВК 2301020 «Дослідження, наукові і науково-технічні розробки, виконання робіт за державними цільовими програмами і державним замовленням, підготовка та підвищення кваліфікації наукових кадрів у сфері охорони здоров`я, фінансова підтримка розвитку наукової інфраструктури та об`єктів, що становлять національне надбання»;

- за КПКВК 2301070 «Підготовка і підвищення кваліфікації медичних та фармацевтичних, наукових та науково-педагогічних кадрів вищими навчальними закладами III і IV рівнів акредитації»;

- за КПКВК 2301170 «Діагностика і лікування захворювань із впровадженням експериментальних та нових медичних технологій у закладах охорони здоров`я науково-дослідних установ та вищих навчальних медичних закладах Міністерства охорони здоров`я України»;

- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (ідентифікаційний код: 37607526, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Садова, 1-А) та Державної казначейської служби України (ідентифікаційний код: 37567646, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) щодо ненадання попередження Міністерству охорони здоров`я України (01021, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 7, ідентифікаційний код: 00012925) про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства, а саме: порушення Міністерством охорони здоров`я України порядку та термінів розгляду і затвердження кошторисів Одеського національного медичного університету (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, пров. Валіховський, буд. 2, ідентифікаційний код: 02010801) на 2019 рік;

- зобов`язання Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (ідентифікаційний код: 37607526, місцезнаходження: 65023, м. (Здеса, вул. Садова, 1-А) та Державну казначейську службу України (ідентифікаційний код: 37567646, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) вчинити дії, а саме: надати попередження Міністерству охорони здоров`я України (01021, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 7, ідентифікаційний код: 00012925) про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства, а саме: порушення Міністерством охорони здоров`я України порядку та термінів розгляду і затвердження кошторисів Одеського національного медичного університету (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, пров. Валіховський, буд. 2, ідентифікаційний код: 02010801) на 2019 рік.

Ухвалою суду від 17.05.2019р. позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

17 травня 2019 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (ідентифікаційний код: 37607526, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Садова, 1-А) здійснювати (проводити) витрати, видатки (в тому числі, але не обмежуючись, платежі, розрахунково-касове обслуговування, розрахунки) Одеського національного медичного університету (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, пров. Валіховський, буд. 2, ідентифікаційний код: 02010801) на підставі платіжних та інших розрахункових документів Одеського національного медичного університету за підписом ОСОБА_2 , який відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником та підписантом Одеського національного медичного університету, на бюджетні зобов`язання, встановлені кошторисами Одеського національного медичного університету на попередній бюджетний період: з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року та одночасно передбачені у проектах кошторисів Одеського національного медичного університету на наступний "юджетний період: з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року, поданих Одеським національним медичним університетом до МОЗ України, а саме:

- за КПКВК 2301020 «Дослідження, наукові і науково-технічні розробки, виконання робіт за державними цільовими програмами і державним замовленням, підготовка та підвищення кваліфікації наукових кадрів у сфері охорони здоров`я, фінансова підтримка розвитку наукової інфраструктури та об`єктів, що становлять національне надбання»;

- за КПКВК 2301070 «Підготовка і підвищення кваліфікації медичних та фармацевтичних, наукових та науково-педагогічних кадрів вищими навчальними закладами III і IV рівнів акредитації»;

- за КПКВК 2301170 «Діагностика і лікування захворювань із впровадженням експериментальних та нових медичних технологій у закладах охорони здоров`я науково-дослідних установ та вищих навчальних медичних закладах Міністерства охорони здоров`я України».

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник посилався на те, що за змістом п. п. 1, 9, 10 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 267 (далі - Положення про МОЗ) МОЗ України є центральним органом виконавчої влади, який очолює Міністр.

Відповідно до п. 4 розділу І Статуту Одеського національного медичного університету, затвердженого Наказом МОЗ України від 18 серпня 2016 року № 863 (далі - Статут ОНМедУ), Університет утворений у формі державної установи, що знаходиться в управлінні МОЗ України та працює на засадах неприбутковості.

Фінансування ОНМедУ як державного закладу вищої освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про вищу освіту» та п. 1 розділу VIII Статуту ОНМедУ.

Основним плановим фінансовим документом бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень є кошторис відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України (далі - БК України).

Кошторис затверджується на бюджетний період, що становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року відповідно до ч. 1 ст. 3 БК України.

Відповідно до ч. 12 ст. 23 БК України усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Тобто, кошторис ОНМедУ як державної установи затверджується на один календарний рік, який починається 1 січня та закінчується 31 грудня відповідного року, тому на кожен наступний календарний рік необхідно затверджувати новий кошторис.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» був прийнятий 23.11.2018 року та набрав чинності 01.01.2019 року.

Відповідно до п. 31 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 р. № 228 (далі - Порядок № 228) Мінфін надсилає Казначейству для реєстрації, обліку та виконання затверджений розпис державного бюджету.

Казначейство протягом трьох робочих днів після затвердження зазначеного розпису доводить до головних розпорядників витяги з його складових частин, які є підставою для затвердження в установленому порядку, зокрема:

кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів і помісячних планів використання бюджетних коштів - усіма розпорядниками.

Як зазначає заявник, на офіційному сайті ДКСУ повідомила, що розпис Державного бюджету України на 2019 рік затверджений Міністром фінансів України О. Маркаровою 21.12.2018 року.

Відповідно до п. 32 Порядку № 228 кошториси, плани асигнувань загального фонду бюджету, плани надання кредитів із загального фонду бюджету, плани спеціального фонду, плани використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячні плани використання бюджетних коштів і штатні розписи затверджуються керівником відповідної вищестоящої установи, за винятком кошторисів, зазначених у пункті 33 цього Порядку (якщо законодавством не встановлено інший порядок затвердження).

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 22 БК України кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів) затверджує головний розпорядник бюджетних коштів.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 2 БК України головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 БК України головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно, зокрема:

1) за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - міністерства.

Пунктом 1 розділу III Статуту ОНМедУ передбачено, що МОЗ України, зокрема, затверджує кошторис доходів та видатків.

Відповідно до пункту 10 Положення про МОЗ Міністр, зокрема:

організовує внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечує їх здійснення в МОЗ та бюджетних установах, що належать до сфери його управління;

приймає рішення щодо розподілу бюджетних коштів, головним розпорядником яких є МОЗ.

Отже, позивач зазначає, що ОСОБА_1 , яка станом на сьогодні є виконувачем обов`язків Міністра охорони здоров`я України, контролює виконання МОЗ України вимог бюджетного законодавства, зокрема, БК України, Порядку № 228, у тому числі, щодо затвердження кошторисів бюджетних установ, які знаходяться в управлінні МОЗ України.

Таким чином, МОЗ України в особі його керівника - виконувача обов`язків Міністра охорони здоров`я України ОСОБА_2 є головним розпорядником бюджетних коштів, який уповноважений затверджувати кошторис ОНМедУ на 2019 рік.

Як вбачається з листа МОЗ України від 23.01.2019 року № 102-13/4318/1736, а також листів ОНМедУ від 23 січня 2019 року № 01-05/29, від 28 січня 2019 року №01- 05/38, №01-05/40, №04-05/41, від 13 лютого 2019 року №01-05/80 т.в.о. ректора ОНМедУ ОСОБА_2 неодноразово направляв МОЗ України проекти кошторисів ОНМедУ на 2019 рік для затвердження.

Відповідно до п. 31 Порядку № 228 кошториси, плани асигнувань загального фонду бюджету, плани надання кредитів із загального фонду бюджету, плани спеціального фонду, помісячні плани використання бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів повинні бути затверджені протягом 30 календарних днів після затвердження розписів відповідних бюджетів.

Однак, МОЗ України незаконно та безпідставно відмовило у затвердженні кошторису ОНМедУ, посилаючись на те, що МОЗ України не уповноважувало ОСОБА_2 виконувати обов`язки ректора ОНМедУ.

Позивач звертає увагу, що той факт, що МОЗ України не уповноважило ОСОБА_2, виконувати обов`язки ректора ОНМедУ, що свідчить про відсутність у ОСОБА_2 відповідних повноважень.

Заявник наголошує, що саме ОСОБА_2 є єдиним законним тимчасово виконуючим обов`язки ректора ОНМедУ, що підтверджується рішенням Вченої ради ОНМедУ від 31.08.2018 року та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 3 Рішення Вченої ради ОНМедУ від 31 серпня 2018 року трудовим колективом та студентами ОНМедУ ОСОБА_2 визначено особою, яка має право здійснювати безпосереднє управління діяльністю ОНМедУ, а саме здійснювати права та обов`язки, передбачені: ст. 34 Закону України «Про вищу освіту» та п. 1 розділу VI Статуту ОНМедУ.

На думку позивача, рішення Вченої ради ОНМедУ від 31 серпня 2018 року прийняте в межах повноважень Вченої ради ОНМедУ, передбачених ст. 36 Закону України «Про вищу освіту», пунктом 1 розділу V Статуту ОНМедУ та Положенням про Вчену раду ОНМедУ, а також є чинним та не скасоване.

Крім цього, станом на сьогодні внесені до ЄДР відомості щодо керівника ОНМедУ ОСОБА_2 не виключені з ЄДР та не скасовані, щодо відомостей про керівника ОНМедУ в ЄДР зазначена наступна інформація:

«ОСОБА_2 - керівник з 31.08.2018 (т.в.о. ректора ОНМедУ, який має право здійснювати безпосереднє управління діяльністю ОНМедУ, а саме здійснювати повноваження, права та обов`язки, передбачені ст.34 ЗУ "Про вищу освіту" та п. 1 розділу VI Статуту ОНМедУ);

ОСОБА_2 - підписант з 31.08.2018 (т.в.о. управління діяльності ОНМУ, здійснювати повноваження, права та обов 'язки, передбачені ст. 34 ЗУ "Про вищу освіту" та п.1 розділу VI Статуту ОНМУ, затвердженого Наказом МОЗ України від 18.08.2016року №863)».

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, вважаються достовірними, а також використовуються для ідентифікації юридичної особи, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Позивач вважає, що вказані очевидні протиправні дії МОЗ України та в.о. Міністра охорони здоров`я України ОСОБА_2 щодо залишення без розгляду документів ОНМедУ за підписом т.в.о. ректора ОСОБА_2 з посиланням на не уповноваження МОЗ України останнього виконувати обов`язки ректора ОНМедУ, призвели до незаконних та безпідставних відмов МОЗ України у затвердженні кошторисів ОНМедУ на 2019 рік.

Станом на дату подання даної заяви кошториси ОНМедУ на 2019 рік МОЗ України так і не затверджені.

Відповідно до абзаців 1 та 3 п. 44 Порядку № 228 здійснення видатків бюджету та надання кредитів з бюджету без затверджених у встановленому порядку кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду і планів використання бюджетних коштів, помісячних планів використання бюджетних коштів припиняється через 30 календарних днів після затвердження розписів відповідних бюджетів.

Після закінчення 30-денного терміну органи Казначейства здійснюють операції з розрахунково-касового обслуговування розпорядників коштів бюджету тільки відповідно до затверджених та зареєстрованих у обліку відповідних органів Казначейства кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячних планів використання бюджетних коштів.

На своєму офіційному сайті ДКСУ проінформувала, що після закінчення 30- денного терміну, а саме з 21.01.2019 року органи Казначейства здійснюють операції з розрахунково-касового обслуговування розпорядників коштів бюджету тільки відповідно до затверджених та зареєстрованих у обліку відповідних органів Казначейства кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячних планів використання бюджетних коштів.

При цьому, позивач звертає увагу, що за змістом ст. ст. 19, 112, 117, 118 БК України, п.п. 4, 6 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 року № 1280 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17.08.2015 року № 716) (далі - Положення № 1280), ГУ ДКСУ в Одеській області, уповноважене на надання попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства.

На думку заявника, ГУ ДКСУ в Одеській області відомо про відсутність затверджених кошторисів ОНМедУ на 2019 рік, однак, ГУ ДКСУ в Одеській області не вчинило жодних дій для усунення відповідних порушень МОЗ України бюджетного законодавства.

Враховуючи викладені обставини, відповідно до ч. 1 ст. 48 БК України розпорядники бюджетних коштів, зокрема, беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Відповідно до п. 5 Порядку № 228 установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, а вищим навчальним закладам та науковим установам, закладам охорони здоров`я також за наявності затверджених планів використання бюджетних коштів і помісячних планів використання бюджетних коштів.

Заявник зазначає, що відповідно до Указу Президента України від 21 серпня 2010 року № 862/2010 «Про надання Одеському державному медичному університету статусу національного» надано статус Національного.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про вищу освіту» національний заклад вищої освіти має право, зокрема:

отримувати відповідно до законодавства на пріоритетних засадах передбачені державним бюджетом кошти для провадження наукової і науково-технічної діяльності, проведення фундаментальних та прикладних наукових досліджень, виконання наукових програм, проектів державного значення в обсязі не менш як 10 відсотків коштів державного бюджету, що виділяються на його утримання;

отримувати на пріоритетних засадах фінансування для придбання наукового і навчального обладнання, комп`ютерних програм тощо за рахунок державного бюджету.

ОНМедУ є одним з найбільших вищих медичних закладів України. Сьогодні в ОНМедУ навчаються близько 9 тисяч- студентів з 50 країн світу. За роки існування ОНМедУ підготував 74 тисячі лікарів, 590 докторів і близько 4 тисяч кандидатів наук, серед яких 9 тисяч лікарів і більш ніж 100 кандидатів наук є громадянами іноземних країн.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про вищу освіту» науково-педагогічні, наукові та педагогічні працівники закладу вищої освіти всіх форм власності мають право, зокрема, на забезпечення створення відповідних умов праці, підвищення свого професійного рівня, організацію відпочинку та побуту, встановлених законодавством, нормативними актами закладу вищої освіти, умовами індивідуального трудового договору та колективного договору.

Статтею 59 Закону України «Про вищу освіту» передбачені гарантії науково- педагогічним, науковим та педагогічним працівникам закладу вищої освіти, серед яких: створення належних умов для праці.

Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється у межах бюджетних асигнувань відповідно до ст. 94 Кодексу законів про праці України та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у закладах вищої освіти за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання академічних та соціальних стипендій у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 20 Порядку № 228 передбачено, що обов`язковим є виконання вимоги щодо першочергового забезпечення бюджетними коштами видатків на оплату праці з нарахуваннями, виплату стипендії, а також на господарське утримання установ.

Проте, на думку позивача, внаслідок протиправних дій відповідачів п`ятий місяць поспіль права та законні інтереси студентів та трудового колективу ОНМедУ грубо порушуються у зв`язку з невиплатою стипендій та заробітних плат. Таким чином, станом на дату подання даної заяви протиправні дії відповідачів уже призвели до небачених та неприпустимих негативних наслідків.

Протиправні дії відповідачів призвели до наступного: блокування виплати стипендій студентам ОНМедУ; блокування виплати заробітних плат працівникам ОНМедУ;

блокування фінансово-господарської діяльності ОНМедУ, а саме: п`ятий місяць поспіль ОНМедУ не має можливості сплачувати комунальні та інші обов`язкові платежі, виконувати свої господарські зобов`язання.

З огляду на вищевикладене, на думку позивача існує нагальна необхідність відновити виплати заробітних плат працівникам та стипендій студентам ОНМедУ, проведення платежів ОНМедУ. Працівники та студенти на межі виживання, що підтверджується неодноразовими зверненнями трудового колективу та студентів ОНМедУ за допомогою у вирішенні ситуації, яка склалась у зв`язку із незатвердженням МОЗ України кошторисів ОНМедУ на 2019 рік та бездіяльністю ОСОБА_1 , до Президента України, Прем`єр-Міністра України, народних депутатів України, Надзвичайного і Повноважного посла Швейцарії в Україні, Державного Секретаря США, що підтверджується відповідними листами. Однак, ситуація так і залишилась не вирішена.

Крім цього, станом на сьогодні у зв`язку з відсутністю оплати комунальних послуг обслуговуючі організації припинили постачання газу у гуртожитки ОНМедУ.

Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Позивач вважає, що питання щодо відновлення проведення платежів ОНМедУ, сьогодні вже не є лише фінансовою проблемою, а є вирішальним стосовно забезпечення належного рівня життя працівників та студентів ОНМедУ, які не повинні страждати від протиправних дій МОЗ України та органів Казначейства, більш того у спосіб, який обмежує їх конституційні права та гарантії. Така ситуація є неприпустимою та потребує негайного врегулювання.

Однак, як зазначає заявник, оскільки МОЗ України вчиняє протиправні дії, більш того, стверджує, що і надалі буде їх вчиняти, що підтверджується листами МОЗ України від 23.01.2019 року № 102-13/4318/1736, від 08.02.2018 року № 02.1-21/9/3430, від 08.04.2019 року № 10.2-13/5117/9413, то, очевидно, що до вирішення даної справи в суді кошториси ОНМедУ на 2019 рік не будуть затверджені.

Таким чином, на думку заявника, вказане вище значно ускладнює ефективне поновлення майнових інтересів та прав заявника, навіть у разі задоволення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 150 КАС України за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Виходячи з положень наведеної статті, підставами вжиття заходів забезпечення позову є: очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів; якщо для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд у порядку забезпечення адміністративного позову на підставі ст. 151 КАС України може відповідною ухвалою може заборонити вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Так, законодавець необхідність вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі пов`язує з наявністю таких ризиків: по-перше, істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення у разі невжиття таких заходів, по-друге, істотне ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту прав позивача у разі невжиття таких заходів, по-третє, очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та відповідне порушення прав, свобод або інтересів.

Суд вважає, що визначений даною ухвалою спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття визначених судом заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а насамперед спрямоване лише на забезпечення права позивача доступу до правосуддя в Україні та збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Так, з аналізу наданих матеріалів, суд прийшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення в цьому спорі, у разі задоволення позовних вимог заявника.

З огляду на викладене, суд погоджується з заявником, що виконання рішення суду у разі невжиття заходів до забезпечення позову, фактично не призведе до юридичних наслідків, що матиме наслідком незахищеності прав та інтересів заявника у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви Одеського національного медичного університету про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150-154, 156, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Одеського національного медичного університету про забезпечення позову - задовольнити.

Встановити обов`язок Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (ідентифікаційний код: 37607526, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Садова, 1-А) здійснювати (проводити) витрати, видатки (в тому числі, але не обмежуючись, платежі, розрахунково-касове обслуговування, розрахунки) Одеського національного медичного університету (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, пров. Валіховський, буд. 2, ідентифікаційний код: 02010801) на підставі платіжних та інших розрахункових документів Одеського національного медичного університету за підписом ОСОБА_2 , який відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником та підписантом Одеського національного медичного університету, на бюджетні зобов`язання, встановлені кошторисами Одеського національного медичного університету на попередній бюджетний період: з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року та одночасно передбачені у проектах кошторисів Одеського національного медичного університету на наступний "юджетний період: з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року, поданих Одеським національним медичним університетом до МОЗ України, а саме:

- за КПКВК 2301020 «Дослідження, наукові і науково-технічні розробки, виконання робіт за державними цільовими програмами і державним замовленням, підготовка та підвищення кваліфікації наукових кадрів у сфері охорони здоров`я, фінансова підтримка розвитку наукової інфраструктури та об`єктів, що становлять національне надбання»;

- за КПКВК 2301070 «Підготовка і підвищення кваліфікації медичних та фармацевтичних, наукових та науково-педагогічних кадрів вищими навчальними закладами III і IV рівнів акредитації»;

- за КПКВК 2301170 «Діагностика і лікування захворювань із впровадженням експериментальних та нових медичних технологій у закладах охорони здоров`я науково-дослідних установ та вищих навчальних медичних закладах Міністерства охорони здоров`я України».

Ухвала набирає чинності з 17.05.2019р. і підлягає негайному виконанню на підставі ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання до 17.05.2022р.

Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали, є Одеський національний медичний університет (65082, м. Одеса, пров. Валіховський, 2, )

Боржник: Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, м. Одеса, 65023, вул. Садова, 1-А)

Відповідно до частини статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Амельохін