Справа № 420/6191/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6191/18
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчука В.О.

суддів: Шляхтицького О.І. , Семенюка Г.В.

розглянувши в письмовому провадженні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року прийнятого у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження (суддя:Харченко Ю.В.) у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування Постанов від 29 жовтня 2018 року ВП №57539773 щодо відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, від 29 жовтня 2018 року ВП №57539773 щодо стягнення виконавчого збору

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі за текстом ГУПФ України в Одеській області, позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування Постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко Сергія Борисовича від 29 жовтня 2018 року ВП №57539773 щодо відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, від 29 жовтня 2018 року ВП №57539773 щодо стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що державним виконавцем Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не вчинялися жодні дії з метою реалізації заходів примусового виконання рішення, оскільки постанову Приморського районного суду м.Одеси від 29 листопада 2017 року у справі №522/20159/17 ГУПФ України в Одеській області виконано самостійно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ГУПФ України в Одеській області відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУПФ України в Одеській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справу розглянуто відповідно ст. 311 КАС України в порядку письмового провадження на підставі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Обставини справи.

29 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко С.Б., за наслідками розгляду заяви стягувача ОСОБА_1 , винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57539773, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Приморського районного суду м.Одеси у справі №522/20159/17 від 14 липня 2018 року щодо зобов`язання ГУПФ України в Одеській області на підставі довідки Одеського обласного військового комісаріату від 26 липня 2017 року №423 та довідки Військової академії (м.Одеса) від 03 жовтня 2017 року №6/66/254 провести з 18 липня 2017 року перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням до складу грошового забезпечення, додатково до врахованих при її призначенні видів грошового забезпечення, щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та додаткової премії, з виплатою різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час з 18 липня 2017 року і по день фактичного проведення перерахунку, та виплатою перерахованої пенсії без обмеження максимальним розміром.

Також, в означеній постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №57539773 від 29 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко С.Б. зазначено, що боржнику ГУПФ України в Одеській області необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 14 892 грн.

Крім того, судом з`ясовано, що 29 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко С.Б. винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №57539773, якою присуджено до стягнення з ГУПФ України в Одеській області виконавчий збір у сумі 14 892 грн.

Не погодившись із винесеними старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУПФ України в Одеській області Носенко С.Б. постановами від 29 жовтня 2018 року ВП №57539773 щодо відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, від 29 жовтня 2018 року ВП №57539773 щодо стягнення виконавчого збору, позивач ГУПФ України в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи спірні постанови від 29 жовтня 2018 року ВП №57539773 щодо відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, від 29 жовтня 2018 року ВП №57539773 щодо стягнення виконавчого збору старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко С.Б. діяв виключно на підставі, у межах своїх повноважень, та у спосіб, що передбачений Законом Украни Про виконавче провадження, у зв`язку з чим позовні вимоги ГУПФ України в Одеській області задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту КАС України).

Джерела права й акти їх застосування.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016року №1404-VIII (зі змінами та доповненнями) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України Про виконавче провадження відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частин 1,2 статті 15 Закону України Про виконавче провадження сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, у тому числі, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.5 ст.26 Закону України Про виконавче провадження виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України Про виконавче провадження виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч.3 ст.27 Закону України Про виконавче провадження).

Відповідно до ст.8 Закону України Про Державний бюджет України на 2018рік з 01 січня 2018 року розмір мінімальної заробітної плати становить 3 723грн.

Статтею 27 Закону України Про виконавче провадження передбачено вичерпний перелік підстав, за якими виконавчий збір не підлягає стягненню з боржника.

Зокрема, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч.9 ст.27 Закону України Про виконавче провадження).

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч.3 ст.40 Закону України Про виконавче провадження у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 8 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Оцінка суду.

З аналізу вказаних норм вбачається, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Приморського районного суду м.Одеси від 29 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року, у справі №522/20159/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

З метою виконання вказаного судового рішення у справі №522/20159/17, ГУПФ України в Одеській області зверталось до ІНФОРМАЦІЯ_1 із Листом від 30 травня 2018 року №8547/03 Про запит довідки, у якому виклало прохання про вжиття заходів щодо витребування та надання в найкоротші строки довідки про додаткові види грошового забезпечення, виплачені ОСОБА_1 за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Також, ГУПФ України в Одеській області зверталось до Одеського обласного військового комісаріату із Листом від 07 червня 2018 року №9006/03 Про надання інформації, до якого додано надіслані ОСОБА_1 довідки, визначені судовим рішенням, та викладено прохання перевірити і підтвердити достовірність інформації, зазначеної у них.

За наслідками розгляду вищеозначених Листів ГУПФ України в Одеській області від 30 травня 2018 року №8547/03, від 07 червня 2018 року №9006/03, ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я начальника ГУПФ України в Одеській області надіслано Лист-відповідь від 24 вересня 2018 року №6788, до якого додано Довідки про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 , надані Одеським обласним військовим комісаріатом та Військовою академією (м.Одеса), відповідно до рішення суду. Також, в означеному Листі-відповіді Одеського обласного військового комісаріату від 24 вересня 2018 року №6788 зазначено, що достовірність інформації, котра зазначена в довідках перевірено.

У зв`язку з чим, з метою виконання постанови Приморського районного суду м.Одеси від 29 липня 2017 року, залишеної без змін Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року, у справі №522/20159/17, ГУПФ України в Одеській області 26 вересня 2018 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , що підтверджується наявним у матеріалах справи відповідним Перерахунком пенсії від 26 вересня 2018 року.

Однак, дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що наразі постанову Приморського районного суду м.Одеси від 29 листопада 2017 року у справі №522/20159/17 ГУПФ України в Одеській області у повному обсязі не виконано, зокрема, не проведено виплату заборгованості, як того вимагає рішення суду, а здійснено лише перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судове рішення, на виконання якого видано виконавчий лист у справі №522/20159/17, є зобов`язального характеру, тому підстави для несплати виконавчого збору з підстав, встановлених пунктом 3 частини 1 статті 27 Закону Украни Про виконавче провадження, у даному випадку відсутні.

До того ж, судом відхиляються, та не приймаються до уваги посилання позивача - ГУПФ України в Одеській області, як на підставу для задоволення позовних вимог, на те, що постанова Приморського районного суду м.Одеси від 29 листопада 2017 року у справі №522/20159/17 боржником виконано самостійно, оскільки жодних доказів на підтвердження повідомлення державного виконавця про виконання рішення суду, позивачем суду не надано.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 12 грудня 2018 року у справі №703/1115/17, від 26 вересня 2018 року у справі №750/5082/17, від 21 листопада 2018 року у справі №750/7406/17, від 20 лютого 2019 року у справі №712/5014/17.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приймаючи спірні постанови від 29 жовтня 2018 року ВП №57539773 щодо відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, від 29 жовтня 2018 року ВП №57539773 старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко С.Б. діяв виключно на підставі, у межах своїх повноважень, та у спосіб, що передбачений Законом Украни Про виконавче провадження, у зв`язку з чим позовні вимоги ГУПФ України в Одеській області задоволенню не підлягають.

При цьому, доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують висновки суду першої інстанції з якими погоджується колегія суддів.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року прийнятого у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження (суддя:Харченко Ю.В.) у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування Постанов від 29 жовтня 2018 року ВП №57539773 щодо відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, від 29 жовтня 2018 року ВП №57539773 щодо стягнення виконавчого збору залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 14 травня 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Шляхтицький О.І. Семенюк Г.В.