Справа № 219/5188/19
Суддя: Погрібна Н. М.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/5188/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суду Донецької області у складі:

головуючого судді Погрібної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук М.В.,

представника позивача Зезюкова О.Б.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмут адміністративну справу за позовом Бахмутського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України громадянина Республіки Азербайджан та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

в с т а н о в и в:

14 травня 2019 року до Артемівського міськрайонного суду надійшла позовна заява Бахмутського міського відділоу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України громадянина Республіки Азербайджан та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на запрошення цивільної дружини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 через КПП «Бориспіль» по паспорту громадянина Азербайджану НОМЕР_1 від 05.09.2015 строком дії до 04.09.2025. Термін перебування на території України ОСОБА_1 закінчився 16.07.2017 року, з території України відповідач своєчасно не виїхав та з цього часу перебуває в Україні незаконно. Згідно пояснень ОСОБА_1 виїхати своєчасно не зміг, у зв`язку з тим, що не мав коштів. Вищенаведене свідчить про те, що загальна кількість днів терміну перебування ОСОБА_1 на території України перевищує дозволений 90 денний термін. Таким чином, з 16.07.2017 до теперішнього часу громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 перебуває на території Україні без реєстрації і документів, що дають право на перебування або проживання на її території, від виїзду з України ухиляється. Законні джерела для існування та підстави для подальшого перебування на території України відсутні. 16.02.2018 року у відношенні відповідача Бахмутським MB ГУ ДМС України в Донецькій області було складено протокол про адміністративне правопорушення ГІР МДО № 000429 відповідно до ч. 1 ст.203 КУпАП, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МДО № 000429 у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Зазначене адміністративне стягнення ОСОБА_1 сплатив 16.02.2018 тим самим визнавши, що він є нелегальним мігрантом. На підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Бахмутським MB ГУ ДМС України в Донецькій області було винесено Рішення № 7 від 16.02.2018 про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано його самостійно залишити територію України у термін до 17.03.2018. Про це відповідачу було належним чином повідомлено та рішення вручене. 02.05.2019 року Бахмутським MB ГУ ДМС України в Донецькій області спеціальними діями, разом із співробітниками Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області був виявлений громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не виконав рішення про примусове повернення № 7 від 16.02.2018 року, та знаходиться на території України без законних на то підстав. Згідно пояснень ОСОБА_1 від 02.05.2019 року він своєчасно не виконав рішення про примусове повернення до країни походження через те, що його цивільна дружина вагітна та за відсутністю коштів. Виходячи з вищевикладеного вбачається, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 від самостійного виконання рішення про примусове повернення та виїзду з території України ухиляється. Подальших підстав для законного перебування даної особи на території України не має. Своїми діями ОСОБА_1 грубо порушує вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». У зв`язку з чим позивач просить суд про затримання громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на шість місяців, а також про примусове видворення останнього.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 травня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ у спрощеному позовному провадженні із викликом сторін.

Представник позивача - Зезюков О.Б., у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, причини невиконання рішення від 16 лютого 2018 року про примусове повернення з України пояснив тим, що наразі проживає в м.Бахмут Донецької області зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_7 Вчасно не виїхав з території України у зв`язку з тим, що його цивільна дружина вагітна та він планує стати батьком, крім того не має коштів на виїзд.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази у справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з копією закордонного паспорту НОМЕР_2 , виданого МВС Республіки Азербайджан 05.09.2015 року, дійсний до 04.09.2025 року - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Азербайджан.

Рішенням Бахмутського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області від 16 лютого 2018 року № 7 про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства вирішено примусово повернути з України громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його самостійно покинути територію України у термін до 17 березня 2018 року.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та п. 2 спільного наказу МВС України, АДПС України та СБУ від 23.04.2012 р. № 353/271/150 «Про затвердження інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства» про це рішення невідкладно, протягом 24 годин було повідомлено керівника Артемівської місцевої прокуратури.

Зазначене рішення було вручене відповідачу 16.02.2018 року та він зобов`язався не пізніше 17.03.2018 року залишити територію України.

Доказів, які б указували на оскарження зазначеного рішення відповідачем не представлено.

16 лютого 2018 року ГУ ДМС України в Донецькій області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДО № 000429 за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Постановою про накладення адміністративного стягнення ГУ ДМС України в Донецькій області серії ПН МДО №000429 від 16 лютого 2018 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Згідно з довідкою ГУ ДМС України в Харківській області від 11 травня 2019 року № 6301.8.4/12663-19 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ГУ ДМС України в Харківській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався.

Доказів, які б указували на те, що ОСОБА_1 звертався до уповноваженого органу України за статусом біженців, або ж на право постійного проживання в Україні, або ж з інших підстав суду не представлено.

Вирішуючи питання про примусове видворення відповідача з території України суд виходить з наступного.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04 листопада 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11 вересня 1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону № 3773-VI іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Статтею 30 Закону № 3773-VI визначено випадки, коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України.

Зокрема, передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Питання примусового повернення іноземців та осіб без громадянства визначені у ст. 26 вказаного Закону.

Так, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Враховуючи вищенаведені правові положення статей 26 і 30 Закону №3773-VI примусовому видворенню передують дві обставини, а саме: прийняття рішення про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття такого рішення.

У справі, де предметом розгляду є примусове видворення відповідача із території України, органом, на який покладено обов`язок контролю за дотриманням указаного законодавства, винесено рішення про примусове повернення відповідача до країни його громадянства, строк добровільного виконання установлений до 17 березня 2018 року, про указане рішення відповідач повідомлений в установленому порядку, однак воно добровільно не виконане, що вказує на ухилення відповідача від виїзду з території України.

Вирішуючи питання про затримання указаної особи із поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні суд виходить з наступного.

З матеріалів позову вбачається, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на даний час немає документа, що дає право на проживання в Україні, ухилився від виконання рішення про його примусове повернення.

Європейський суд з прав людини у справі «Ливада проти України» (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Частиною 1 статті 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Частина 11 статті 289 КАС України (яка є спеціальною нормою) передбачає, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Під час вирішення справи по суті відповідачем не заявлялося жодних клопотань про внесення застави в установленому порядку, а також про вирішення питання щодо взяття його на поруки підприємством, установою чи організацією.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини справи, відсутність добровільного виконання відповідачем рішення органу центральної влади, відсутність у відповідача постійного місця роботи, засобів до існування на території України, відсутність у нього документів, які б давали можливість на реалізацію ним мінімально необхідно способів проживання, суд дійшов висновків, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, у цьому випадку вбачає ризик його втечі, а так само у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_1 документа, що дає право на виїзд з України, він підлягає поміщенню за місцезнаходженням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, який незаконно перебуває в Україні

З урахуванням наведеного, з огляду на відсутність у відповідача документів, що дають право на виїзд з України та його ухилення від виконання рішення про примусове повернення від 16 лютого 2018 року № 7, яким його зобов`язано покинути територію України у термін до 17 березня 2018 року, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, у сукупності з тим, що інші, менш жорсткі заходи (порука та застава) не можуть бути застосовані, суд дійшов висновку про наявність підстав для примусового видворення за межі території України ОСОБА_1. Крім того, доказів вжиття заходів для подовження терміну перебування у встановленому порядку, отримання статусу біженця або наявності поважних причин ухилення від виїзду з України тощо відповідач не надав, причини невжиття таких заходів пояснити не зміг.

На підставі викладеного, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову в частині примусового видворення відповідача за межі території України, а затримання особи у порядку ст. 289 КАС України є заходом забезпечення належного виконання рішення про видворення, тому позов у частині затримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 371 КАС України суд вважає, що рішення підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 26, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 3, 9, 10, 11, 242, 246, 269, 271, 288, 289 КАС України , суд -

вирішив:

Позов Бахмутського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України громадянина Республіки Азербайджан та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Затримати громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України, з поміщенням останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, який не може перевищувати шести місяців.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16.05.2019 року.

Суддя Н.М. Погрібна