Справа № 822/21/18
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

15 травня 2019 року
м. Київ

справа № 822/21/18

провадження № К/9901/58683/18, К/9901/60619/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Анцупової Т. О.,

суддів: Берназюка Я. О., Гриціва М. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 822/21/18

за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії;

за касаційними скаргами ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Драчук Т. О., Полотнянка Ю. П., Загороднюка А. Г.) від 04 липня 2018 року і Міністерства оборони України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду (суддя Блонський В. К.) від 27 лютого 2018 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2018 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ
1. У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 47 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум згідно протоколу № 121 від 24 листопада 2017 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загиблі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25 грудня 2013 року № 975;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись військові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

2. В обґрунтування зазначених вимог позивач покликався на те, що з 02 червня 2014 року йому встановлено довічно ІІІ групу інвалідності. Причина інвалідності поранення, контузія, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Позивач зазначає, що з моменту встановлення ІІІ групи інвалідності він набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), у призначенні якої відповідач, з посиланням на п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загиблі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок № 975), протиправно відмовив, мотивуючи своє рішення тим, що ним не надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення.

На думку позивача, такі дії Міністерства оборони України є протиправними, оскільки наданий ним витяг з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 231 від 05 травня 2014 року, свідчить, що в діях ОСОБА_1 були відсутні протиправні діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належним документом про причини та обставини поранення.

3. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено.

4. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2018 року скасовано рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року, в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком № 975, у зв`язку з встановленням ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності довічно, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у розмірі 150-ти кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

В цій частині прийнято нову постанову, якою зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання про призначення та виплату ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком № 975, у зв`язку з встановленням ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності довічно, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у розмірі 150-ти кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 09 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2018 року, і залишити в силі рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року.

6. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 31 серпня 2018 року Міністерство оборони України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2018 року, шляхом виключення з мотивувальної частини висновків про те, що довідка Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії серії № АВ 0323649 від 02 червня 2014 року, Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 15 квітня 2014 року № 395, Витяг з протоколу Військово-лікарської комісії Західного регіону від 05 травня 2014 року № 231, є належними документами, що свідчать про причини та обставини поранення, отриманого позивачем у 1988 році.

7. Ухвалами Верховного Суду від 17 серпня 2018 року та 11 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаними касаційними скаргами.

8. Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2019 року вказані касаційні скарги об`єднано в одне провадження, а справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

9. Станом на 15 травня 2019 року відзиви на касаційні скарги до Верховного Суду не надходили.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 16 листопада 1987 року по 02 вересня 1989 року проходив військову службу на території Республіки Афганістан (в період бойових дій) та має статус учасника бойових дій.

11. Протоколом засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 231 від 05 травня 2014 року встановлено, що поранення, які отримав позивач, травма, контузія, захворювання, ТАК пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії. Зокрема, у позивача були виявлені множинні вогнепальні осколкові поранення в голову, шию та ліву руку (контузія) (1988 року), з наявністю множинних зміцнілих шкірних рубців в місцях поранення: в правій половині тім`яної ділянки голови 1 (один) рубець розміром 1,5 x 0,2 см., по задній поверхні лівої половини середньої третини шиї 1 (один) рубець розміром 1,0 x 0,3 см., в лівій завушній ділянці 1 (один) рубець розміром 1,4 x 0,5 см., по тильній поверхні лівої кисті в проекції ближнього кінця 5-ї п`ясної кістки 1 (один) рубець розміром 3,0 x 2,0 см.

12. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ 0323649 від 02 червня 2014 року, ОСОБА_1 встановлено довічно ІІІ групу інвалідності. Причина інвалідності поранення, контузія, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

13. Враховуючи зазначене, у жовтні 2017 року позивач звернувся до Міністерства оборони України (через Хмельницький обласний військовий комісаріат) із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності.

14. Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом засідання комісії від 24 листопада 2017 року № 121, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ним не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, передбачений п. 11 Порядку № 975. Водночас, комісія відповідача дійшла висновку, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, які подані разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення.

15. Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
16. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач подав достатні і належні документи, які зазначені в п. 11 Порядку № 975, що свідчать про причини та обставини його поранення, травми, контузії та захворювання.

17. В обґрунтування такого висновку суд першої інстанції зазначив, що обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), підтверджуються витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 231 від 05 травня 2014 року, довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 0323649 від 02 червня 2014 року та висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи ОСОБА_2 № 395 від 15 квітня 2014 року.

18. Суд першої інстанції зазначив, що при наданні висновку про причинний зв`язок поранення позивача, Військово-лікарською комісією Західного регіону встановлювалися обставини отримання поранення та зроблено висновок, що поранення, контузія, так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

19. Водночас, суд першої інстанції зауважив, що категорія осіб, до якої належить позивач, при зверненні за отриманням одноразової грошової допомоги не зобов`язана надавати додатково документ про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

20. У зв`язку з зазначеним, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання комісії від 24 листопада 2017 року № 121, є протиправним та підлягає скасуванню.

21. Разом з цим, з метою належного захисту прав позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком № 975, у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності довічно, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у розмірі 150-ти кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

22. Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи у скасованій частині нове рішення, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про протиправність рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання комісії від 24 листопада 2017 року № 121.

23. Водночас, апеляційний суд зауважив, що висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком № 975, у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності є помилковим, оскільки Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

24. Однак, суд вправі у зв`язку з невідповідністю діючого висновку обставинам, які в ньому зазначені зобов`язати Міністерство оборони України, повторно переглянути питання щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу з урахуванням, обставин, фактів та норм закону зазначених в судовому рішенні.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ
А. Доводи касаційної скарги ОСОБА_1

25. ОСОБА_1 у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції помилково скасував обґрунтоване та законне рішення суду першої інстанції.

26. Зокрема, ОСОБА_1 ,звертає увагу, що дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

27. Водночас, відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

В. Доводи касаційної скарги Міністерства оборони України.

28. Міністерство оборони України у касаційній скарзі зазначає, що п. 11 Порядку № 975 передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога в разі настання інвалідності, мають подати до уповноваженого органу (відповідного військового комісаріату), визначені цим пунктом документи, серед яких має бути також документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

29. Подання вищевказаного документа до уповноваженого органу є обов`язковою умовою, оскільки Законом делеговано Кабінету Міністрів України право визначати не тільки порядок проведення компенсаційних виплат, а й умови, за яких вони здійснюються.

30. Міністерство оборони України зазначає, що позивачем такі документи Міністерству оборони України не надавалися, у зв`язку з чим у останнього були відсутні правові підстави для прийняття рішення призначення одноразової грошової допомоги.

31. Водночас, скаржник вказав, що надані позивачем акт судово-медичного обстеження, витяг з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Зазначені документи засвідчують лише причинний зв`язок поранення (пов`язане з виконанням обов`язків військової служби чи не пов`язане).

Жоден із зазначених документів не є тим доказом, який би виключав факт того, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

32. Водночас, у п. 11 Порядку № 975 серед документів, які заявнику необхідно подати для розгляду питання призначення допомоги, постанова відповідної Військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення зазначена окремо від документа про причини та обставини поранення, що свідчить про те, що це є два різні документи, які не можна ототожнювати і які не можуть замінювати один одного.

33. Також Міністерство оборони України зазначає, що, не може бути документом (який свідчить про причини поранення) і акт судово-медичного обстеження (дослідження), оскільки цей висновок свідчить про наявність тілесних ушкоджень на момент огляду і містить лише припущення про їх виникнення (зі слів обстежуваного) у зазначений позивачем строк.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
34. Верховний Суд, враховуючи доводи та вимоги касаційних скарг, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.

35. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).

36. Разом з цим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ, у ст. 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

37. Відповідно до ст. 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

38. Пунктом 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

39. Згідно п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

40. Водночас, у відповідності до ст. 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

41. Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

42. На виконання цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (Порядок № 975).

43. Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою).

44. Застосовані Судом норми права дають підстави для висновку, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16-2 Закону № 2011-XII.

45. Подання зазначених у п. 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

46. При цьому, Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Водночас, подання до Міністерства оборони України відповідного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у п. 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

47. Згідно правової позиції Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, висловленої у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребовування.

48. У зазначеній справі, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

49. Відтак, у контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що висновки спеціаліста у галузі медичної експертизи, які зазначені в акті судово-медичного обстеження № 395 від 15 квітня 2014 року, вказують лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце у 1988 році.

50. Водночас, як свідчить зміст витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону від 05 травня 2014 року № 231, він постановлений на підставі акту судово-медичного обстеження № 395 від 15 квітня 2014 року, у якому відомості про обставини поранення та контузії, встановлені зі слів позивача.

51. З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не додано документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а рішення Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, викладене у формі протоколу № 231 від 05 травня 2014 року, не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.

52. Відтак, рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання комісії від 24 листопада 2017 року № 121 прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень та підстави для скасування цього рішення відсутні.

53. З урахуванням наведеного, Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанції неправильно застосували норми матеріального права, а саме п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII та п. 11 Порядку № 975, які підлягали застосуванню до вказаних правовідносин що, за правилами ст. 351 КАС України, є підставою для скасування судових рішень повністю і ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

54. Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст.139 КАС України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2018 року у справі № 822/21/18 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова
Судді Я. О. Берназюк
М. І. Гриців