Справа № 140/785/19
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
13 травня 2019 року ЛуцькСправа № 140/785/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Мачульського В.В.,
за участю секретаря судового засідання Савчук О.І.,
представника позивача Степанюка С.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про відшкодування судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнено повністю. Визнано протиправним та скасувано рішення Волинської митниці ДФС від 19.02.2019 №UА205040/2019/000042/2 про коригування митної вартості товарів. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Згідно відмітки служби діловодства вх. №7486/19, 06.05.2019 до Волинського окружного адміністративного суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Степанюка С.Є. про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 10 224,00 грн. на правничу допомогу адвоката Степанюка С.Є. та послуг перекладу документів.

11.05.2019 від представника відповідача надійшло до суду клопотання за вх. №7794/19 в кому остання вважає, що вимоги викладені в заяві не підлягають задоволення, та просить суд в задоволенні заяви відмовити повністю.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що згідно договору укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Степанюком С.Є. останній бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором з усіх правовідносин, що виникають при митному оформленні автомобіля, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення в строки та у порядок обумовлені сторонами. Проте, предметом розгляду даної справи є рішення про коригування митної вартості товару, а не порядок здійснення митного оформлення транспортного засобу. Також, укладений між позивачем та його представником договір не містить жодної інформації щодо уповноваження адвоката Степанюка С.Є. на надання правничої допомоги та представництво інтересів ОСОБА_1 при оскарженні в судовому порядку рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товару.

Також зазначає, що подані разом із заявою акти про надання послуг не відповідають вимогам визначеним Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому не є бухгалтерським документом в розумінні норм чинного законодавства, адже не містить підписів учасника господарської операції - Замовника послуг ОСОБА_1

Крім того, зазначає, що в меморіальному ордері вказано, що гр. ОСОБА_1 сплачує кошти за виконані роботи Степанюку С.Є. Проте, згідно умов договору, адвокат надає послуги, а не зобов`язується виконувати певні роботи.

Також вважає необґрунтованим понесені витрати на послуги перекладача в сумі 2 540,00 грн., оскільки позивачем самостійно здійснювалась оплата вказаної суми ФОП ОСОБА_3 , а адвокат повторно включив вказані витрати в акт наданих ним послуг та додав при розрахунку суми, що підлягає стягненню як витрати, що пов`язані з виконанням договору про надання правової допомоги.

Окрім того, звертає увагу суду, на те що статтею 143 КАС України передбачено можливість вирішення питання про розподіл судових витрат після винесення рішення по суті позовних вимог, але у випадку, якщо про це до судових дебатів позивач подав відповідну заяву та існують поважні причини неможливості подання всіх доказів, що підтверджують понесення витрат під час судових засідань.

Наголошує, що ані в судовому засіданні, ані в заяві про винесення додаткового судового рішення щодо судових витрат, представником позивача не наведено жодного обґрунтування поважності причин не подання доказів до завершення розгляду справи по суті.

В судовому засіданні адвокат Степанюк С.Є. заяву підтримав та просить суду її задовольнити.

Позивач та представник відповідача в судове засідання 13.05.2019 на розгляд заяви про винесення додаткового рішення не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення адвоката Степанюк С.Є., заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Приписами статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Також, відповідно статті 137 КАС України до витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертиз.

Згідно з частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем у судовому засіданні до закінчення судових дебатів зроблено усну заяву, про намір подати заяву про винесення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу та послуг перекладача.

У строк, встановлений законом, представником позивача заяву про винесення додаткового рішення, а також надано копії документів що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги №26/19 від 13.03.22019, акти №26/19-1 від 15.03.2019 та №26/19-2 від 06.052019 про надання адвокатом Степанюком С.Є. послуг, квитанція до прибуткового касового ордеру №14 від 24.04.2019 про оплату послуг перекладу по авто VIN - НОМЕР_1 , довідки від 01-3 від 16.04.2019, меморіальний ордер №@2PL048565 від 15.03.2019.

Вирішуючи заяву по суті суд зазначає наступне.

Так, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 та від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013.

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Частинами 3-5 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5-7 статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт, суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята статті134 КАС України).

Згідно частини 6 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається із доданих письмових доказів (договору про надання правової допомоги від 13.03.2019 №26/19, акту № 26/19-1 про надання адвокатом Степанюком С.Є. послуг замовнику ОСОБА_1 правової допомоги від 15.03.2019 згідно договору від 13.03.2019 №26/19, акту № 26/19-2 про надання адвокатом Степанюком С.Є. послуг замовнику ОСОБА_1 правової допомоги від 06.05.2019 згідно договору від 13.03.2019 №26/19, квитанції до прибуткового касового ордеру №14 від 24.04.2019 за послуги перекладу по авто VIN - НОМЕР_1 , меморіального ордеру №@2PL048565 від 15.03.2019) позивач сплатив на рахунок адвоката Степанюка С.Є. 8 484,00 грн. на оплату правової допомоги, яка складається з: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань правомірності винесення оскаржуваного рішення - 1 921,00 грн. (2 год.); складання позовної заяви - 2 881,50 грн. (3 год.); складання відповіді на відзив відповідача на позовну заяву - 480,25 грн. (1/2 год.); складання заяви про постановлення додаткового рішення - 480,25 грн. (1/2 год.); участь в судовому засіданні у суді першої інстанції, у тому числі, участь в судовому засіданні по розгляду заяви про постановлення додаткового рішення (2 год.) - 1 921,00 грн., а також оплата послуг перекладача в сумі - 2 540,00 грн. Всього загальною вартістю виконаних робіт (наданих послуг) - 10 224,00 грн.

Як слідує з долучених до матеріалів справи квитанцій від 15.03.2019 №0.0..1 та від 13.05.2019 №43 позивачем сплачено за послуги адвоката Стапанюка С.Є. кошти в сумі 8 484,00грн. та 2 508,00 грн. відповідно, усього 10 992,00 грн.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правовою допомогою адвоката, суд виходить з того, що дана справа є справою незначної складності, при цьому, консультування, надання роз`яснень клієнту з приводу правомірності винесення оскаржуваного рішення - 1 921,00 грн. (2 год.), включається до витрат пов`язаних з підготовкою позовної заяви.

Також, суд вважає, що витрати на правову допомогу за складання відповіді на відзив відповідача на позовну заяву а також заяви про постановлення додаткового рішення по справі № 140/785/19, які представник позивача просить стягнути з відповідача, відповідно до частин 1, 3 статті 132, частини 3 статті 134 КАС України, не входять до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи, і адміністративним процесуальним законодавством не передбачено можливості їх відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №826/8107/16 (К/9901/26989/18).

Разом з тим, суд зазначає, що сума винагороди за представництво інтересів у суді першої інстанції підтверджується журналами судових засідань від 02.05.2019 та 13.05.2019, тривалість яких становила 1 год. 30 хв.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою, шостою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу в сумі 6 862,25 грн., що становить вартість послуг із складання позовної заяви в сумі 2 881,50 грн. (3 год.) та винагорода за представництво інтересів у двох судових засіданнях загальною тривалістю 1 год. 30 хв. в сумі 1 440,75 грн. та послуги перекладу документів в сумі 2 540,00 грн. Решту витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3 361,75 грн. повинен понести позивач.

Керуючись статтями 5-10, 19, 77, 132-143, 241-246, 250, 252, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката Степанюка Сергія Євгеновича про ухвалення додаткового рішення у справі №140/785/19 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) суму витрат на професійну правничу допомогу та витрат на послуги перекладу документів в загальній сумі 6 862,25 грн. (шість тисяч вісімсот шістдесят дві гривні двадцять п`ять копійок).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Волинський окружний адміністративний суд.

Головуючий

Суддя В.В.Мачульський

Повний текст судового рішення складено 17.05.2019.