Справа № 160/4410/19
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 травня 2019 року Справа №160/4410/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову Позивача-1: ОСОБА_1 , Позивача-2: ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними рішень №31/2 від 21.05.2018р., №31/1 від 10.05.2019р. та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

15.05.2019р. Позивач-1: ОСОБА_1 , Позивач-2: ОСОБА_2 звернулися з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просять:

- визнати протиправним рішення відповідача №31/2 від 21.05.2018р. про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком;

- визнати протиправним рішення відповідача №31/1 від 10.05.2018р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_2 , як не працюючому пенсіонеру, з урахуванням всього стажу, зазначеного в трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, починаючи з дати звернення - 10.05.2018р.;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 , як не працюючому пенсіонеру, з урахуванням всього стажу, зазначеного в трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, підвищення розміру пенсії відповідно до ч.3 ст.29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, починаючи з дати звернення - 10.05.2018р.

Вивчивши матеріали поданого адміністративного позову, суд приходить до висновку про те, що слід зазначений позов залишити без руху на підставі ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160,161 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і встановлює строк для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху.

Частиною 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За приписами ст.4 Закону України "Про судовий збір" встановлені ставки судового збору, зокрема, за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2019р. складає 1921,00 грн.

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Тобто, Позивач-1 та Позивач-2 за подання даного позову немайнового характеру повинні були сплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн. кожен, виходячи із розрахунку 1921,00 грн.х0,4=768,40 грн.

Так, документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або оригінал платіжного доручення, із зазначенням у ньому всіх необхідних реквізитів, зокрема, ПІБ платника - позивача, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про виконання платіжного доручення.

Дана позиція відповідає позиції Державної судової адміністрації України, викладеній у інформаційних листах №12-6621/11 від 10.11.2011р. та №11-3740/12 від 07.07.2012р.

Разом з тим, як вбачається зі змісту квитанцій №1587-3982-2433-7545 та №1587-4001-7662-7578 від 07.05.2019р., вказані квитанції не містять обов`язкових реквізитів, а саме: ПІБ платників - позивачів, а отже не можуть бути належним доказом сплати судового збору позивачами, оскільки до позову повинен бути поданий оригінал платіжного документу із зазначенням обов`язкових реквізитів згідно до вимог ч.3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, слід зазначити, що згідно вказаних квитанцій платником за ними є ОСОБА_3 , тоді як позивачами у даній справі є інші особи - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Так, згідно ст.2 Закону України "Про судовий збір" визначено, що платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно листа Державної судової адміністрації України №6-17517-18 від 14.09.2018р. "Про забезпечення заходів контролю за надходженням та поверненням судового збору", на суд покладено обов`язок при розгляді, зокрема, позовних заяв перевіряти чи є заявник (позивач) платником судового збору відповідно до документів, що підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Тобто, як вбачається із доданих до позовної заяви документів, позивачами до адміністративного позову не додано оригіналів документів про сплату кожним із них судового збору у розмірі 768,40 грн. саме заявниками позову ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) із зазначенням у них обов`язкових для платіжних документів про сплату судового збору реквізитів в порушення вимог ч.3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також і ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, як вбачається зі змісту позову позивачі на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги, посилаються на те, що право на пенсійне забезпечення у них виникло у зв`язку з тим, що вони є громадянами України, проте, до позову відповідних доказів, які б надавали суду змогу встановити вказаний факт, позивачами до позову не додано в порушення вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, судом не приймаються до уваги, в якості доказів на підтвердження того, що позивачі є громадянами України, долучені до позовної заяви копії паспортів позивачів для виїзду за кордон, оскільки з їх змісту вбачається, що вони видані 18.06.1997р. з терміном дії до 18.06.2007 та вказані копії містять відмітки про продовження терміну дії даних паспортів до 18.06.2017р., тобто станом на 13.05.2019р. (дата підписання позову), вказані паспорти є недійсними.

Так, судом не приймаються до уваги посилання позивачів у позові на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016р. у справі №320/945/16-а, оскільки обов`язковими до врахування є висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду згідно до вимог ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем позов поданий без додержання вимог, встановлених ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому даний позов підлягає залишенню без руху із встановленням позивачеві строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху.

Вищезазначені недоліки позовної заяви мають бути усунені позивачем у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху шляхом надання до канцелярії суду:

- доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: документів на підтвердження того, що позивачі мають громадянство України згідно до Закону України "Про громадянство України" та у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. за подання даного адміністративного позову кожним із позивачів-платників із зазначенням у платіжному документі ПІБ платників - позивачів ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) у відповідності до вимог ст.ст. 4, 7 Закону України "Про судовий збір", ч.3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.161, ч.1 ст.169, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Позивача-1: ОСОБА_1 , Позивача-2: ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними рішень №31/2 від 21.05.2018р., №31/1 від 10.05.2019р. та зобов`язати вчинити певні дії - залишити без руху.

Позивачам у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду:

- доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: документів на підтвердження того, що позивачі мають громадянство України згідно до Закону України "Про громадянство України" та у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. за подання даного адміністративного позову кожним із позивачів-платників із зазначенням у платіжному документі ПІБ платників - позивачів ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) у відповідності до вимог ст.ст. 4, 7 Закону України "Про судовий збір", ч.3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Реквізити, на які підлягає сплаті судовий збір: р/р отримувача №4014 УК у Чечелівському районі міста Дніпра, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від ухвали про повернення заяви згідно до вимог ст.ст.294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва