Справа № 360/1101/19
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1101/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Секірської А.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Вакуленка А.В.,

представника позивача - не прибув;

представника відповідача - Полонської Л.К., довіреність від 06.05.2019 № 4041;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) до управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради (далі - відповідач, УПтаСЗН Лисичанської міської ради), у якому просить суд:

- визнати дії управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради про відмову у призначенні ОСОБА_2 житлової субсидії з жовтня 2018 року за АДРЕСА_2 - протиправними;

- зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради призначити ОСОБА_2 житлову субсидію з жовтня 2018 року за АДРЕСА_2 .

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії з жовтня 2018 року. 21.12.2018 отримано відповідь з УПтаСЗН на його запит від 13.12.2018. У відповіді заступник начальника управління В. Горбенко зазначив, шо за наданою КП ЛЖЕК №1 інформацією у позивача наявний борг за комунальні послуги у розмірі 2543,65 гривень та через його наявність житлова субсидія з жовтня 2018 року не призначена, оскільки позивач не надав до УПСЗН інформацію про погашення заборгованості або укладений договір про її реструктуризацію. Під час спілкування з уповноваженою посадовою особою УПСЗН за призначення житлових субсидій, повідомив останній про відсутність у позивача перед КП ЛЖЕК №1 заборгованості за комунальні послуги та підтвердив таку інформацію письмово, а саме надав відповідь начальника ІСП ЛЖЕК №1 Погорєлової Л В . від 08.08.2018 на адвокатський запит від 07.08.2018, відповідно до якої у позивача перед КП ЛЖЕК №1 відсутня заборгованість за комунальні послуги у розмірі 2543,65 гривень та нарахована зазначена заборгованість у розмірі 2543,65 гривень за колишнім власником квартири, ОСОБА_4

02.01.2019 представник позивача звернувся до начальника КП ЛЖЕК №1 з адвокатським запитом від 29.12.2018, у якому просив надати інформацію про наявність саме у позивача перед підприємством заборгованості за комунальні послуги та зазначити особу якій належить зазначена вище заборгованість у розмірі 2543,65 грн, яка є підставою у відмові в призначенні житлової субсидії з жовтня 2018 року.

У відповіді начальника КП ЛЖЕК №1 на адвокатський запит від 29.12.2018 на поставлене запитання відповідь надана не була, а лише було зазначено про необхідність сплати зазначену заборгованість, але кому належить заборгованість, за який період вона утворилася у відповіді зазначено так і не було.

Згідно із відповіддю начальника КП ЛЖЕК №1 на адвокатський запит від 10.01.2019, заборгованість у розмірі 2591,05 гривень утворилася ще до придбання позивачем квартири, а саме до 01.12.2014 та відповідно позивачу не належить та що станом на жовтень, листопад, грудень 2018 року саме позивач не мав ніякої заборгованості перед КП ЛЖЕК №1 за комунальні послуги. Після витребування та збирання представником необхідної інформації про відсутність у позивача зазначеного боргу перед КП ЛЖЕК №1, якій був підставою не призначати житлову субсидію з жовтня 2018 року, 25.01.2019 представник звернувся до начальника УПтаСЗН із заявою про долучення витребуваних документів, які свідчили про відсутність у позивача заборгованості до особової справи та призначити позивачу житлову субсидію з жовтня 2018 року, в зв`язку з відсутністю підстав для відмови у її призначенні.

У відповіді начальника УПтаСЗН на заяву від 25.01.2019 зазначено, що позивачу відмовлено у призначенні житлової субсидії з жовтня 2018 року в зв`язку з наявною у позивачу заборгованістю перед КП ЛЖЕК №1 у розмірі 2543,65 гривень.

22.02.2019 представник склав від імені позивача скаргу на ім`я Лисичанського міського голови про скасування рішення начальника УПтаСЗН про безпідставну відмову у призначенні житлової субсидії з жовтня 2018 року, у задоволенні якої було відмовлено.

Таким чином, на думку представника позивача, відмова Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради в призначенні житлової субсидії з жовтня 2018 року є необґрунтованою, безпідставною та протиправною.

Ухвалою суду від 19.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, відстрочено сплату судового збору, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 1-2).

Ухвалою суду від 10.04.2019 вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, витребувано від відповідача та КП «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 1» документи, необхідні для вирішення справи (арк. спр. 50-51).

Ухвалою суду від 07.05.2019 повторно витребувано від КП «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 1» докази (арк.спр. 74-75).

05.04.2019 за вх. № 19059/2019 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 44-46) у якому останній заперечував проти позовних вимог, з огляду на наступне.

Позивач звернувся до УПтаСЗН з заявою від 04.10.2018 № 2872 про призначення житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, за адресою: АДРЕСА_2 .

В заяві зазначено особовий рахунок НОМЕР_1 , який обліковується за ОСОБА_2 з надання послуги за управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 .

Надання житлової субсидії регламентується Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою КМУ від 21.10.1995 № 848 (в редакції постанови КМУ від 27.04.2018 № 329). Відповідно до вимог п.п. 5 п. 6 Положення житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад місяць (на дату надання такої інформації) заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії. Відповідна норма не застосовується під час призначення субсидії громадянам на наступний період у разі, коли Мінсоцполітики не забезпечено фінансування житлових субсидій таким громадянам у грошовій формі.

За інформацією комунального підприємства «Лисичанська житлово- експлуатаційна контора № 1», отриманою УПтаСЗН в електронному вигляді відповідно до п. 14 Положення, за адресою: АДРЕСА_2, по особовому рахунку НОМЕР_1 станом на 01.10.2018 обліковувалась заборгованість у сумі 2543, 65 грн.

На підставі договору купівлі - продажу квартири за вищевказаною адресою, позивачем укладено договір від 26.12.2014 з комунальним підприємством «ЛЖЕК № 1» про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, оскільки згідно з ч. 1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини в сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Після укладення договору, Позивач переоформив на своє ім`я особовий рахунок НОМЕР_1 на оплату комунальних послуг, а не відкрив новий. При цьому, якщо за особовим рахунком обліковуються борги за комунальні послуги, спір по їх сплату вирішується у судовому порядку з колишнім господарем квартири. Документального підтвердження врегулювання питання щодо боргу, який обліковується, за адресою: АДРЕСА_2 , по особовому рахунку НОМЕР_1 у сумі 2543, 65 грн. Позивачем до УПСЗН не надано.

Враховуючи вищезазначене та норми чинного законодавства позивачу відмовлено в призначенні житлової субсидії з 01.10.2018 за адресою: АДРЕСА_2 .

14.12.2018 від імені позивача до УПСЗН звернувся ОСОБА_1 з питання призначення житлової субсидії позивачу, з урахуванням, що заборгованість по особистому рахунку НОМЕР_1 у розмірі 2543, 65 грн не є заборгованістю ОСОБА_2 , а виникла до придбання останнім квартири за адресою : АДРЕСА_2 .

Згідно інформації від 12.02.2019 № 136, комунального підприємства «Лисичанська житлово - експлуатаційна контора № 1», на підставі даних особового рахунку НОМЕР_1 , станом на 01.02.2019 за квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_2 обліковується заборгованість у сумі 2543,65 грн., яку ОСОБА_2 необхідно погасити або укласти договір реструктуризації. У разі незгоди ОСОБА_2 з сумою заборгованості по даній квартирі він має право вирішити це питання у судовому порядку.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги норми Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою КМУ від 21.10.1995 № 848, позивачу правомірно не призначена житлова субсидія з жовтня 2018 року.

На підставі вищезазначеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 (арк. спр. 9), на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.12.2014, придбав квартиру АДРЕСА_2 у ОСОБА_4 (арк. спр. 10).

Відповідно до пункту 12 договору купівлі - продажу квартири від 04.12.2014 по домовленості сторін борги по комунальним та іншим платежам по відчужуваній квартирі залишаються за продавцем.

26.12.2014 між позивачем та начальником Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 1» укладено договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та придомових територій (арк. спр. 12-13).

05.12.2017 позивач звертався до УПтаСЗН Лисичанської міської ради з заявою про призначення житлової субсидії (арк.спр. 59), яка була задоволена, субсидія призначена.

04.10.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення житлової субсидії (арк. спр. 60).

Рішенням УПтаСЗН Лисичанської міської ради Красильникову О.С. від 22.11.2018 відмовлено у призначенні субсидії з 01.10.2018 у зв`язку з наявністю боргу за житлово-комунальні послуги у сумі 2593,65 грн (арк. спр. 61)

Листом від 21.12.2018 у відповідь на адвокатський запит УПтаСЗН Лисичанської міської ради повідомило представника позивача, що за наданою КП ЛЖЕК №1 інформацією, в мене нібито наявний борг за комунальні послуги у розмірі 2543,65 гривень та через його наявність житлова субсидія з жовтня 2018 року ОСОБА_2 не призначена, оскільки позивач не надав до УПСЗН інформацію про погашення заборгованості або укладений договір про її реструктуризацію (арк. спр. 17).

25.01.2019 представник позивача звернувся до начальника УПтаСЗН із заявою про долучення документів, які свідчили про відсутність у позивача заборгованості та призначити ОСОБА_2 житлову субсидію з жовтня 2018 року, в зв`язку з відсутністю підстав для відмови у її призначенні (арк. спр. 23)

Листом від 13.02.2019 № 1518 відповідач повідомив представника позивача, що ОСОБА_2 відмовлено у призначенні житлової субсидії з жовтня 2018 року в зв`язку з наявною в нього заборгованістю перед КП ЛЖЕК №1 у розмірі 2543,65 гривень (акр. спр. 24).

22.02.2019 представник позивача склав скаргу на ім`я Лисичанського міського голови про скасування рішення начальника УПСЗН про безпідставну відмову у призначенні житлової субсидії ОСОБА_2 з жовтня 2018 року (арк. спр. 25).

11.03.2019 року позивач отримав відповідь заступника міського голови М. Головньова згідно якої йому було відмовлено у задоволенні скарги про скасування рішення начальника УПСЗН про відмову у призначенні житлової субсидії з жовтня 2018 року (арк. спр. 26).

На виконання вимог ухвали суду від 10.04.2019 КП «Лисичанською житлово-експлуатаційною конторою № 1» надано суду роздруківку по особовому рахунку НОМЕР_1 , в якій розмежовано періоди з 2013 по 2014 роки з зазначенням власника рахунку ОСОБА_4 та заборгованості в розмірі 2639,93 грн станом на грудень 2014 року, та період з 2014 по 2019 роки з зазначенням власника рахунку ОСОБА_5 , з якої вбачається, що заборгованість в розмірі 2639,93 грн виникла у ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 за період з 2014 року по 2019 роки платежі сплачувались (арк. спр. 68-69).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VIII житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Положеннями пункту 5 частини другої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Тобто, обов`язок щодо оплати наданих житлово - комунальних послуг у відповідності з Законом України «Про житлово - комунальні послуги» виникає саме у індивідуального споживача.

Питання щодо надання субсидій врегульовано Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 (далі Положення №848).

Дане положення визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій.

Призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням у відповідності до абз.1 п.3 Положення №848 здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Відповідно до пункту 2 Положення № 848 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Положеннями підпункту 5 пункту 6 Положення №848 житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад два місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії.

Відповідно до пункту 13 Положення для нарахування субсидії можуть використовуватися відомості про доходи та розміри платежів у вигляді списків, довідок, даних на електронних носіях інформації, одержаних від ДФС, Пенсійного фонду України, центрів зайнятості, фондів соціального страхування, виконавчої служби, житлово-експлуатаційних організацій, житлово-будівельних (житлових) кооперативів, об`єднань співвласників багатоквартирного будинку, організацій, що надають житлово-комунальні послуги та здійснюють нарахування плати за житлово-комунальні послуги за договорами з підприємствами (інформаційно-обчислювальні центри, розрахункові центри, центри нарахування плати за житлово-комунальні послуги тощо.

Згідно із пунктом 15 вищевказаного Положення, житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального (неопалювального) сезону і розраховується:

на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня;

на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня.

При цьому розмір субсидії на опалювальний сезон для домогосподарств, які використовують природний газ/електричну енергію для індивідуального опалення, розраховується з 16 жовтня по 15 квітня включно.

Пунктом 16 вказаного Положення передбачено, що після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок житлової субсидії на наступний сезон для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому сезоні (крім орендарів, внутрішньо переміщених осіб та осіб, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарств, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб).

Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення без звернення громадян збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 14 цього Положення, і протягом 10 днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії та інформують про прийняте рішення громадян у порядку, визначеному пунктом 14 цього Положення.

Якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії на наступний сезон громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або уклав договір про її реструктуризацію, або оскаржив наявність заборгованості в судовому порядку, житлова субсидія призначається з початку такого сезону.

Якщо громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або уклав договір про її реструктуризацію, або оскаржив наявність заборгованості в судовому порядку в строк понад два місяці з дати отримання повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії на наступний сезон, житлова субсидія в такому випадку призначається з місяця, в якому громадянин вчинив такі дії.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 04.12.2014 ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 (арк. спр. 10).

Відповідно до пункту 12 зазначеного договору по домовленості сторін борги по комунальним та іншим платежам по відчужуваній квартирі залишаються за продавцем ( ОСОБА_4 ) (арк. спр.10 зв.).

У частинах першій, третій, четвертій статті 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

ЦК України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема, поняття договору і свободи договору, та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642-643 ЦК України.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору, у статтях 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 757/45133/15-ц.

Суд зазначає, що договір від 04.12.2014 не суперечить вимогам цивільного законодавства, про таку суперечність відповідач не зазначає, тому на підставі принципу свободи договору ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у договорі дійшли згоди щодо залишення наявних боргів по комунальним платежам за ОСОБА_4 , що також узгоджується з положеннями Закону України «Про жилово - комунальні послуги» щодо закріплення обов`язку оплати наданих послуг за індивідуальним споживачем, а не за об`єктом нерухомого майна.

На підставі договору купівлі - продажу квартири за вищевказаною адресою, позивачем укладено договір від 26.12.2014 з комунальним підприємством «ЛЖЕК № 1» про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, оскільки згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини в сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Після укладення договору, позивач переоформив на своє ім`я особовий рахунок НОМЕР_1 на оплату комунальних послуг.

Згідно із роздруківкою по особовому рахунку НОМЕР_1 борг за житлово-комунальні послуги виник станом на початок 2013 року за колишнім власником квартири ОСОБА_4 , та існував станом на дату укладення договору від 04.12.2014, і за домовленістю сторін борг залишився за ОСОБА_4 (арк. спр. 68-69).

КП «ЛЖЕК № 1» також надав інформацію від 15.05.2019 за вх. № 26686/2019, що заходи щодо стягнення в судовому порядку заборгованості за послуги з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не застосовувались (арк.спр. 79).

Таким чином, враховуючи принцип свободи договору, вільне волевиявлення сторін договору від 04.12.2014 щодо залишення боргів по комунальних платежах за попереднім власником квартири ОСОБА_4 , відсутність у договорі від 26.12.2014 про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території умов щодо сплати боргу попереднього власника квартири - індивідуального споживача ОСОБА_4 саме ОСОБА_2 ,суд вважає, що наявність боргу споживача - ОСОБА_4 перед КП «ЛЖЕК № 1» не може бути перешкодою для реалізації права позивача на отримання житлової субсидії, яка призначається саме споживачу, а не об`єкту нерухомого майна.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що порушення права позивача відбулося внаслідок прийняття відповідачем рішення від 22.11.2018 про відмову в призначенні субсидії, тому належним та ефективним способом захисту порушеного права є не визнання дій УПтаСЗН Лисичанської міської ради про відмову у призначенні ОСОБА_2 субсидії, як зазначає в прохальній частині позову представник позивача, а визнання протиправним та скасування рішення УПтаСЗН Лисичанської міської ради від 22 листопада 2018 року про відмову у призначенні ОСОБА_2 субсидії та зобов`язання УПтаСЗН Лисичанської міської ради призначити ОСОБА_2 житлову субсидію з жовтня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Ухвалою суду 19.03.2019 позивачу відстрочено сплату судового збору у сумі 768,40 грн до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк (частина перша статті 133 КАС України).

Згідно з частиною другою статті 133 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то судовий збір слід стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України.

Крім того, у прохальній частині позову позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, з зазначенням, що на послуги адвоката по наданню позивачеві правової допомоги у питаннях відмови у призначенні субсидії з жовтня 2018 року та оскарження протиправних дій відповідача у суді ОСОБА_2 витрачено кошти, розрахунок яких надано буде суду під час розгляду справи, та які необхідно стягнути з відповідача.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судові засідання у даній справі відбувалися 07.05.2019 та 16.05.2019, про час та місце судового розгляду справи представник позивача повідомлений належним чином, у судові засідання не з`являвся, не надав опису виконаних ним робіт (послуг), та здійснених ним витрат, а тому розглянути питання щодо стягнення судових витрат на правову допомогу не вбачається можливим.

Однак, суд заважує, що відповідно до вимог частин третьої та четвертої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, за наявності документів, які підтверджують здійснені витрати на правову допомогу, суд може вирішити питання щодо стягнення витрат на правову допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради (93100, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Малиновського, б. 22а, код за ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради від 22 листопада 2018 року про відмову у призначенні ОСОБА_2 субсидії.

Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради призначити ОСОБА_2 житлову субсидію з жовтня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 17 травня 2019 року.

Суддя А.Г. Секірська