Справа № 2040/6078/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 травня 2019 р. № 2040/6078/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.

у присутності

представника позивачів ОСОБА_1 .

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (майдан Захисників України, буд. 7/8, 7 пов., м. Харків,61001, ), третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) визнання дії протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа ОСОБА_2 , в якому просили суд:

- визнати незаконними дії державного виконавця Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області (на сьогоднішній день Міжрайонний ВДВС по Основ`янському та Слобідському районам м. Харків ГТУЮ у Харківській області), які полягали у безпідставному відкритті виконавчих проваджень №53576889, №59929767, №53576835;

- скасувати постанови державного виконавця від 18.11.2016 р. про відкриття ВП №59929767; від 15.03.2017 року про відкриття ВП №53576889; від 15.03.2017 року про відкриття ВП №53576835; постанову про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу від 29.03.2017 року в рамках ЗВП №53667659; акт про реалізацію предмета іпотеки від 29.03.2017року.

Ухвалою суду від 17.08.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року клопотання третьої особи ОСОБА_2 про залишення адміністративного позову без розгляду задоволено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2019 року ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року по справі № 2040/6078/18 - скасована, справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 року в частині вимог про скасування постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 29.03.2017 року в рамках ЗВП №53667659; акту про реалізацію предмета іпотеки від 29.03.2017 року адміністративний позов залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник позивачів адміністративний позов підтримала, пославшись на те, що при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем не дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач надав суду відзив на адміністративний позов, у якому просив позовні вимоги залишити без задоволення з тих підстав, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства у сфері виконавчого провадження.

В судове засідання представник відповідача не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, до клопотання про відкладення розгляду справ не додано жодного документу підтверджуючого поважність підстав неприбуття.

Заслухавши думку учасників справи про можливість розгляду останньої за відсутності представника відповідача, суд враховуючи приписи ст.205 КАС України вирішив розглянути справу за його відсутності.

Третя особа в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначивши, що оскаржувані рішення прийняті державним виконавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, а отже, відсутні підстави для їх скасування.

Заслухавши пояснення представника позивачів, третьої особи, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 02 січня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір позики, оформлений розпискою, за яким позивачка отримала у борг від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 15 000 доларів США строком до 13.08.2015 року. Зобов`язання за вказаним договором ОСОБА_4 належним чином не виконала.

09 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики від 02.01.2015 року.

З метою забезпечення позовних вимог ОСОБА_4 Московським районним судом м.Харкова ухвалою від 11.09.2015 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_4 , яка на праві власності належить ОСОБА_5

На виконання вказаної ухвали державним реєстратором Харківського міського управління юстиції 11.09.2015 року внесено запис №11139896 про обтяження вказаної квартири.

Постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 23.09.2015 року при примусовому виконанні ухвали від 11.09.2015 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_4 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 10.02.2017 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 405 313, 50 грн. в рахунок виконання договору позики від 02.01.2015 року щодо сплати заборгованості у розмірі 15 000 доларів США. Питання про скасування заходів забезпечення позову після ухвалення рішення про задоволення позову не вирішено.

Разом з тим судовим розглядом встановлено, що на виконанні у Комінтернівському відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебували виконавчі написи нотаріуса про стягнення суми боргу з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 за договорами позики від 17.09.2015 року у сумі 810 000 грн., від 05.08.2016 року у сумі 250 000 грн., від 11.03.2017 року у сумі 130 000 грн.

Виконавчі провадження на виконання виконавчих написів нотаріуса №1533 від 17.08.2016 року, №1695 від 22.09.2016 року та №439 від 14.03.2017 року об`єднано у зведене виконавче провадження №53667659, до складу якого входили: ВП №52929767 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ХМНО №1695 від 22.09.2016 року про стягнення з ОСОБА_5 коштів у розмірі 810 000 грн. на користь ОСОБА_2 ; ВП №53576835 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ХМНО №439 від 14.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_5 коштів у розмірі 130 000 грн. на користь ОСОБА_2 ; ВП №53576889 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ХМНО №1533 від 17.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_5 коштів у розмірі 250 000 грн. на користь ОСОБА_2

Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

За приписами ст.ст. 87, 90 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" .

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Матеріалами справи підтверджено, що оскаржувані постанови про відкриття виконавчих проваджень винесені на підставі виконавчих написів нотаріуса про стягнення з ОСОБА_5 на користь третьої особи грошових коштів у розмірі -250000.00 грн. ( ВП № 53576889, відкрите на підстав виконавчого напису нотаріуса від 17.08.2016 року № 1533), -810000.00 грн. ( ВП № 59929767, відкрите на підстав виконавчого напису нотаріуса від 22.09.2016 року № 1695), - 130000.00 грн. (ВП № 53576835, відкрите на підстав виконавчого напису нотаріуса від 14.03.2017року № 439).

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Із долучених до матеріалів справи копій виконавчих проваджень судом встановлено, що заява третьої особи про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2016 на підстави виконавчого напису нотаріуса № 1533 від 17.08.2016 року стосувалася суми боргу у розмірі 250000.00 грн. До вказаної заяви надано квитанцію про сплату авансового внеску у розмірі 14500.00 грн.

Проте постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 59929767 від 18.11.2016 року містить посилання на інший виконавчий документ, як підставу її винесення, а саме виконавчий напис № 1695 від 22.09.2016 року на суму 810000.00 грн., тоді як авансовий внесок за відкриття виконавчого провадження сплачений у розмірі 14500.00 грн., що є меншим ніж розмір встановлений ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»

За приписами п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та п.4 р.ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень від 29.09.206 року № 2832/5 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, в т.ч. якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 (боржник) зареєстрований за адресою АДРЕСА_5 ( АДРЕСА_6 ), майно на яке в подальшому накладено арешт у рамках спірних виконавчих проваджень також перебуває за зазначеною вище адерсою; вказана адреса зазначена і в виконавчих написах.

Із досліджених в судовому засіданні заяв про відкриття виконавчих проваджень встановлено, що лише у заяві від 17.10.2016 року міститься посилання третьої особи на те, що у нього наявна інформація про факт мешкання боржника ( ОСОБА_5 ) за адресою АДРЕСА_7 , що відноситься до території Комінтернівського району м.Харкова. В інших заявах таку інформацію третя особа не зазначала.

Відповідно до вимог ч.5 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Долучені до матеріалів справи матеріали виконавчих поводжень доказів вчинення таких дій відповідачем не містять.

Суд також звертає увагу на те, що п.3 р.ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень від 29.09.206 року № 2832/5 заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа та квитанцією про сплату авансового внеску, крім випадків, коли стягувач звільняється від сплати авансового внеску відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» та у разі виконання рішення Європейського суду з прав людини. На кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувачем подається окрема заява про примусове виконання рішення.

Із долученого до матеріалів справи виконавчих проваджень, встановлено, що останні не містять оригіналів виконавчих написів на підставі, яких винесено оскаржувані постанови про відкриття виконавчих проваджень.

Суд також зауважує, що положеннями п.п.6,7 Інструкції з організації примусового виконання рішень від 29.09.2016 року № 2832/5 визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення в т.ч. шляхом винесення постанов або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Із наявних у матеріалах справи заяв третьої особи про відкриття виконавчих проваджень від 17.10.2016 року, від 14.03.2017 року та оскаржуваних постанов про відкриття виконавчих проваджень не встановлено ідентифікуючих ознак виконавчих написів: яким нотаріусом видані та на підставі яких документів. (а.с.34,39 т.1).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування постанов державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень підлягають задоволенню.

Щодо вимог про визнання протиправними дій, які полягали у безпідставному відкритті виконавчих проваджень, то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вказана вимога поглинається вимогою про скасування зазначених актів, що відповідно до приписів п.10 ч.2 ст.245 КАС України є найбільш дієвим способом захисту прав позивачів.

Відповідно до ст.ст.7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанови державного виконавця Комінтернівського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області (Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області) від 18.11.2016р. про відкриття ВП №59929767; від 15.03.2017 року про відкриття ВП №53576889; від 15.03.2017 року про відкриття ВП №53576835

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі рішення виготовлено 16.05.2019

Суддя Зоркіна Ю.В.