Справа № 824/845/18-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/845/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

17 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року (повний текст виготовлено 22.01.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання незаконними наказів та про поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області (далі ГУ НПУ в Чернівецькій області) в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НПУ в Чернівецькій області "Про покарання" від 02.08.2018 р. №439;

-визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НПУ в Чернівецькій області "По особовому складу" від 02.08.2018 р. №126 о/с;

-поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Сторожинецького відділу поліції ГУ НПУ в Чернівецькій області з 03.08.2018;

-стягнути з ГУ НПУ в Чернівецькій області виплатити ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.08.2018 по 06.05.2019 з розрахунку 421,46 грн. за кожен день вимушеного прогулу.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обгрунтуванні апеляційної скарги, зокрема, зазначено, що судом першої інстанції невірно кваліфіковано відсутність позивача на робочому місці, як прогул, оскільки за нормами п.4 ст.40 КЗпП України прогулом вважається відсутність на роботі без поважних причин. В той же час причиною відсутності ОСОБА_1 на робочому місці був гострий зубний біль та погане самопочуття, що підтверджується документально.

Також скаржник вказав, що судом першої інстанції надана неправильна оцінка доказам, що підтверджують викладені у позові обставини щодо стану його здоров`я, а пояснення свідка ОСОБА_2 , взагалі залишено поза увагою.

Крім того, апелянт просив звернути увагу, що нарада, на яку останній не з`явився, проводилась після закінчення робочого дня, а також, що це була звичайна виробнича нарада, про тривогу чи інші невідкладні службові заходи не йшлося.

На думку апелянта, відповідачем проігноровано ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, яким передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків та рівень кваліфікації.

12 квітня 2019 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив відмовити у її задоволенні.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та повноважних представників для участі у справі не направили.

14.05.2019 до початку розгляду справи, від позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 07.08.2017 р. проходив службу в органах Національної поліції України, а з 03.05.2018 р. прийнятий на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області.

30.07.2018 комісією у складі: начальника Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області підполковника поліції Шалара І.В., заступника начальника Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Галіщук Є.О., начальника сектору кадрового забезпечення Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Шалигіна Д.С. складено акт по факту порушення службової дисципліни дільничним офіцером поліції сектору превенції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенантом поліції Бадаєвим І.М., в якому зафіксовано, що останній 30.07.2018 р. не вийшов на службу без поважних причин, а отже- вчинив прогул.

В той же день, начальником Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області підполковником поліції ОСОБА_3 подано на ім`я т.в.о. начальника ГУНП в Чернівецькій області полковника поліції Ратушенка С.М. доповідну записку про те, що 30.07.2018 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 не вийшов на службу, про причини своєї відсутності нікого не повідомив та до Сторожинецького відділу поліції не прибув. У зв`язку з вищенаведеним, просив призначити за вказаним фактом службове розслідування

На підставі доповідної записки, 31.07.2018 ОСОБА_4 видано наказ №726 "Про призначення та проведення службового розслідування", яким призначено службове розслідування по факту невиходу на роботу 30.07.2018 дільничного офіцера поліції сектору превенції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Бадаєва І.М.

Проведення службового розслідування доручено комісії у складі: т.в.о. начальника УКЗ ГУНП в Чернівецькій області полковника поліції Горбан М.К. голова комісії та членів комісії: інспектора відділу ІОС УКЗ ГУНП в Чернівецькій області майора поліції Ткаченко В.О.; заступника начальника Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Галіщук Є.О.

За результатами проведеного службового розслідування, 02.08.2018 комісією складено висновок, який затверджено т.в.о. начальника ГУНП в Чернівецькій області полковником поліції Ратушенком С.М.

Висновки службового розслідування слугували підставою для видачі 02.08.2018 т.в.о. начальника ГУНП в Чернівецькій області полковником поліції Ратушенком С.М. наказу №439 "Про покарання", яким за порушення службової дисципліни, що виразилося у недотриманні Присяги працівника поліції, п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, на дільничного офіцера поліції сектору превенції Сторожинецького відділу УНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Бадаєва І.М. накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

На підставі наказу про покарання, 02.08.2018 т.в.о. ОСОБА_4 видано наказ №126 о/с "По особовому складу", яким відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого лейтенанта поліції Бадаєва ОСОБА_5 . (0104415) дільничного офіцера сектору превенції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області звільнено з поліції з 03.08.2018 р. Стаж служби в поліції на день звільнення становив 00 років 11 місяців 26 днів.

Позивач, не погоджуючись з вищевказаними наказами, вважаючи, що у відповідача не було підстав для його звільнення зі служби в поліції, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 , відповідачем враховано тяжкість проступку, обставини його вчинення, попередню поведінку позивача, а також шкоду завдану авторитету органів поліції. Також суд виходив з того, що обрання того чи іншого виду дисциплінарного стягнення є виключно правом роботодавця в залежності від його оцінки та кваліфікації дій особи, відносно якої має бути застосовано таке стягнення.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вважав, що відповідач обрав такий вид дисциплінарного стягнення, який в повній мірі узгоджується зі значимістю вчиненого позивачем проступку.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, виходить із наступного.

Статтею 3 Конституції України регламентовано, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (стаття 43 Конституції України).

У ч.ч.1 та 2 ст. 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 (далі-Закон № 580-VIII) та Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України № 3460-IV від 22.02.2006 (далі- Дисциплінарний статут).

Законом України "Про національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

В свою чергу, Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Ч.1 ст.6 Закону України "Про національну поліцію" передбачено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 цього Закону, під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За правилами частини 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" упорядковано, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За приписами частини 1 статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Отже, законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст.19 Закону №580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки дисциплінарний статут Національної поліції України, який затверджений Законом України від 15.03.2018, набув чинності лише з 07.10.2018, на працівників рядового і начальницького складу Національної поліції України до вказаної дати поширювалася дія дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ України (ДС ОВС), затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Устатті 1 Дисциплінарного статуту дано визначення, що службова дисципліна-дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Згідно статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок-невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту закріплено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

У ст. 7 Дисциплінарного статуту зазначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

При цьому, пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Таким чином, положеннями чинного законодавства чітко врегульовано правову основу для здійснення повноважень поліцейського, з урахуванням критеріїв та принципів, що дають змогу сумлінно виконувати свою роботу та дотримуватись певних правил та законодавства.

Отже, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, до нього, на підставі службового розслідування, проведеного з дотриманням процедури проведення, у разі наявності підстав, застосовується певний вид дисциплінарного стягнення, що обов`язково повинно відповідати характеру та значимості проступку, з дотриманням принципу пропорційності до вчиненого порушення та шкоди, завданої внаслідок здійснення такого проступку.

Разом з тим, застосування до поліцейського такого дисциплінарного стягнення як звільнення, є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України та проводиться у відповідності до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230 (далі - Інструкція №230 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пункт 1.2. Інструкції №230 визначає службове розслідування як комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з`ясування інших обставин.

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції №230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Оформлення матеріалів службового розслідування регламентовано у розділі VIII Інструкції № 230. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Відповідно до пункту 8.1 Інструкції № 230, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Пунктом 8.3 Інструкції №230 упорядковано, що в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: - обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; - час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; - посаду, звання, прізвище, ім`я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; - наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; - умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; - вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; - наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником (пункт 8.7 Інструкції №230).

З матеріалів справи вбачається, що наказом т.в.о начальника ГУ НП в Чернівецькій області Ратушенка С.М. № №126 о/с від 02.08.2018 року старшого лейтенанта поліції Бадаєва ОСОБА_5 . дільничного офіцера сектору превенції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області звільнено з поліції з 03.08.2018, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Підставою для видачі вказаного наказу слугував наказ т.в.о начальника ГУ НП в Чернівецькій області Ратушенка С.М. від 02.08.2018 № 439 "Про покарання", який прийнятий за результатами службового розслідування та яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Так, службовим розслідуванням, яке проведене на підставі доповідної записки ОСОБА_4 від 31.07.2018 встановлено, що позивачем допущено грубе порушення службової дисципліни, що полягає у відсутності без поважних причин на робочому місці 30.07.2018, у період з 09 години до 18 години.

Із дослідженого колегією суддів висновку службового розслідування по факту порушення службової дисципліни дільничним офіцером поліції сектору превенції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області лейтенантом поліції Бадаєвим І.М. від 02.08.2018 вбачається, що до відділу УКЗ ГУНП в Чернівецькій області зі Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області надійшла доповідна записка начальника Сторожинецького відділу поліції підполковника поліції Шаларя І.В. про те, що 30.07.2018 р. дільничний офіцер сектору превенції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області лейтенант поліції Бадаєв І. ОСОБА_6 . не вийшов на роботу, про причини своєї відсутності нікого не повідомив.

В ході проведення службового розслідування відповідачем опитано позивача, начальника сектору кадрового забезпечення Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області Шалигіна Д.С., заступника начальника сектору превенції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області Леонова О.А. та начальника сектору превенції Сторожинецького ВП Чернявського О.Д., а також отримано інформацію з ДУ "ТМО МВС України по Чернівецькій області" щодо звернення позивача за медичною допомогою.

Із наданих позивачем пояснень слідує, що причиною відсутності останнього на роботі 30.07.2018 стало те, що через гострий зубний біль останній змушений був звернутись в ДУ "ТМО МВС України по Чернівецькій області" до лікаря-стоматолога. Після медичного огляду та призначення лікування, ОСОБА_1 поїхав додому. Про невихід на роботу керівництво не повідомляв.

Колегія суддів звертає увагу, що комісії, яка проводила службове розслідування надавався лист ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України в Чернівецькій області" від 01.08.2018 р. №2025/41/29/01-2018, за змістом якого позивач 30.07.2018 р. звернувся за медичною допомогою до лікаря-стоматолога зі скаргою на гострий зубний біль. З даного приводу йому було призначено лікування, однак лікарняний лист не видавався.

У ході проведення службового розслідування був опитаний ОСОБА_7 , який підтвердив факт невиходу ОСОБА_1 на службу 30.07.2018 без поважних причин, про що складено акт.

При цьому, з вищезазначених пояснень неможливо встановити, яким чином ОСОБА_7 виявив факт відсутності ОСОБА_1 на службі, оскільки з пояснень останнього у нього немає одного облаштованого робочого місця, на якому він повинен знаходитись на початку робочого дня, оскільки дільничні інспектори забезпечують громадську безпеку та громадський порядок на декількох адміністративних дільницях території, що обслуговується Сторожинецьким відділом поліції ГУНП в Чернівецькій області.

В той же час з пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 встановлено лише те, що ОСОБА_1 не прибув на збір поліцейських сектору превенції, який проводився о 18:30, тобто після закінчення робочого дня.

Таким чином, наявними в матеріалах справи поясненнями свідків, не підтверджується, що ОСОБА_1 30.07.2018 був відсутній на робочому місці цілий день без поважних причин.

На думку колегії суддів, про поверховість проведення службового розслідування також свідчить той факт, що не надано належної оцінки листу ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України в Чернівецькій області" від 01.08.2018 №2025/41/29/01-2018 та довідці лікаря ОСОБА_10 від 30.07.2018 б/н.

Посилання представника відповідача під час апеляційного розгляду справи на те, що вищезазначена довідка не відповідає Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженій Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 N 455, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки згадана Інструкція стосується документів про тимчасову непрацездатність, а довідка від 30.07.2018 видана на підтвердження факту звернення ОСОБА_1 до лікувального закладу з скаргою на гострий зубний біль.

Крім того, судом першої інстанції під час розгляду справи, у якості свідка допитано лікаря-стоматолога ОСОБА_11 , який підтвердив факт звернення до лікаря ОСОБА_1 , зазначений у довідці від 30.07.2018 та пояснив, що ним було надано медичну допомогу позивачу, проведено розтин, встановлено дренаж. Рекомендовано полоскання, призначено антибіотика та рекомендовано прийти на повторний огляд через три дні. Лікарняний лист не видавався.

За з`ясованих обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 30.07.2018, будучи хворим та звернувшись до лікаря, у цей період був відсутній на роботі з поважних причин.

В той же час службовою перевіркою не взято до уваги зазначений факт поважності відсутності позивача на роботі та не встановлено який саме час протягом робочого дня був відсутній позивач без поважних причин.

Однак, всупереч зазначеному, відповідачем винесено наказ про звільнення ОСОБА_1 в зв`язку з прогулом, тобто відсутність на роботі 30.07.2018 протягом всього робочого дня без поважних причин.

Колегія суддів звератє увагу, що за визначення, наданим у пункті 4 статті 40 КЗпП прогул - це відсутність на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно впродовж робочого дня без поважних причин.

Стосовно наданих у суді першої інстанції пояснень свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , то з них лише з достовірністю встановлено, що ОСОБА_1 не прибув до Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області на збір, який розпочався о 18:30, а твердження про те, що позивач був відсутній в цей день на роботі без поважних причин, грунтуються виключно на припущеннях та не підтвердженні жодними належними та допустими доказами.

Водночас, із оскаржуваного рішення суду вбачається, що судом першої інстанції досліджено наказ ГУНП в Чернівецькій області №855 від 10.08.2016 р. Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державної службовців та працівників ГУНП в Чернівецькій області затверджено внутрішній розпорядок дня поліцейських, державних службовців та працівників ГУНП в Чернівецькій області.

Відповідно до внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників ГУНП в Чернівецькій області встановлено, що початок робочого дня - о 09 год. 00 хв. Обідня перерва - 45 хв.: з 13 год. 00 хв. до 13 год. 45 хв. Закінчення робочого дня: у понеділок, вівторок, середу, четвер - о 18 год. 00 хв. у п`ятницю - о 16 год. 45 хв.; напередодні святкових днів - у понеділок, вівторок, середу, четвер - о 17 год. 00 хв., у п`ятницю 15 год. 45 хв. Вихідні дні - субота і неділя. Рекомендоване завчасне прибуття на робоче місце о 08 год. 45 хв.

Отже відстутність ОСОБА_1 в Строжинецькому ВП ГУНП в Чернівецькій області о 18:30 не може розцінюватися як прогул.

Колегія суддів вважає за доцільне звернути увагу на те, що згідно наявних в матеріалах справи службової характеристики на ОСОБА_1 , виданої начальником відділу координаційної роботи центрів первинної професійної підготовки "Академія поліції" майором поліції Хуторянським О.В. від 06.12.2017, Подання начальника Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області Семенюка В.Г. про призначення ОСОБА_1 на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області від 23.04.2018, подання т.в.о.начальника Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області Семенюка В.Г. про присвоєння спеціального звання від 23.04.2018, атестаційного листа та відгуку про роботу стажера від 04.05.2018, позивач характеризується позитивно та раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що службове розслідування проведено відповідачем без повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, без встановлення причин і умов його вчинення, вини та ступеня тяжкості дисциплінарного проступку.

Обраний за наслідками проведення службового розслідування вид дисциплінарного стягнення (звільнення зі служби в поліції) на переконання колегії суддів не відповідає значимості вчиненого позивачем проступку та, як наслідок, оскаржуваний наказ "Про покарання" № 439 від 02.08.2018 та наказ "По особовому складу" № 126 о/с від 02.08.2018 є необгрунтованими, протиправним та такими, що підлягають скасуванню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивач підлягає поновленню на посаді, яку він обіймав до звільнення зі служби в поліції, а саме - дільничного офіцера поліції сектору превенції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У пункту 6 Розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок № 260) зазначено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 Розділу І Порядку № 260 встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

В свою чергу пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Так, у справі, що розглядається, період вимушеного прогулу позивача тривав з 03.08.2018 по 16.05.2019 року.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки ГУНПУ України в Чернівецькій області від 22.08.2018 №398 грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці служби становило: у червні 2018 року -9610,67 грн., у липні 2018 року-8512 грн., разом-18 122, 67 грн.

Таким чином, середній заробіток за час вимушено прогулу позивача за період з 03.08.2018 по 16.05.2019 складає 58526,73 грн. (197 робочих днів на 297,09 грн.).

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби-у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, постанову суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, слід звернути до негайного виконання.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не надав належної правової оцінки фактичним обставинам справи, а доводами апеляційної скарги спростовано висновки суду першої інстанції .

В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про винесення судом першої інстанції оскаржуваного рішення за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, у зв`язку із чим наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 77, 205, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання незаконними наказів та про поновлення на посаді скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області "Про покарання" від 02.08.2018 р. №439.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області "По особовому складу" від 02.08.2018 р. №126 о/с.

Поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з 03.08.2018 р.

Стягнути з Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу вимушеного прогулу з 03.08.2018 по 06.05.2019 в розмірі 58526 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот двадцять шість) гривень 73 копійки, з відрахуванням податків та обов`язкових платежів.

Постанову звернути до негайного виконання в частині поновлення на роботі та в межах суми стягнення за один місяць.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 травня 2019 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.