Справа № 219/10374/15-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 219/10374/15-а

провадження № К/9901/10391/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 219/10374/15-а

за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії;

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Міронової Г. М., Арабей Т. Г., Геращенко І. В.) від 08 червня 2016 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради відмови у внесенні його доньки та онука, як членів сім`ї, до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII) та постанови Кабінету Міністрів України «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» від 29 січня 2003 року № 117 (далі - Постанова КМУ № 117);

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради внести в Єдиний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги доньку ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 , як членів його сім`ї, згідно вимог Постанови КМУ № 117 та Закону № 3551-XII, з 10 серпня 2009 року.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що він є інвалідом війни ІІ групи, у зв`язку з чим, згідно вимог ст. 2, 7, 13 Закону № 3551-XII та Постанови КМУ № 117, інформація про нього та склад його сім`ї підлягала включенню до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги. Однак, в порушення зазначених норм, Управлінням праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його вимоги про включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги інформації про його дочку ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3

3. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року провадження у справі № 219/10374/15-а, в частині позовних вимог щодо зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради внести до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, доньки позивача ОСОБА_4 , закрито.

4. Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено в повному обсязі.

5. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року у справі № 219/10374/15-а - задоволено. Скасовано ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року у справі № 219/10374/15-а та направлено адміністративну справу № 219/10374/15-а до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

6. Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради про відмову у внесенні доньки, як члена сім`ї ОСОБА_1 , до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги згідно Постанови КМУ № 117 та Закону № 3551-ХІІ.

Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради внести до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги доньку ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , як члена сім`ї позивача, згідно вимог Постанови КМУ № 117 та Закону № 3551-ХІІ з 10 серпня 2009 року.

7. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року скасовано постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2016 року та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

8. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 02 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року, а постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2016 року залишити в силі.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 липня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

10. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.

11. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

12. 29 січня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

13. Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2019 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно посвідчення серія НОМЕР_1 від 25 листопада 2010 року ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

15. Згідно довідки про склад сім`ї за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована донька ОСОБА_2

16. 20 липня 2015 ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради з заявою про внесення його доньки та онука до державного реєстру пільговиків, з моменту введення в дію Постанови КМУ № 117.

17. Листом Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради від 27 липня 2015 року № 12/вх.01/1782 ОСОБА_1 відмовлено у внесенні його доньки та онука, як членів сім`ї пільговика, до в Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги. Вказана відмова мотивована тим, що у відповідності до п. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України, донька та онук позивача не належать до членів сім`ї пільговика.

18. Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

19. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 виходив з того, що ОСОБА_2 , яка є донькою позивача, є членом сім`ї останнього, а тому підлягає включенню до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

20. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що дії відповідача, стосовно відмови у внесенні ОСОБА_2 до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, як члена родини інваліда війни є правомірними і підстави для внесення її даних до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, як члена родини інваліда війни, відсутні.

21. В обґрунтування такого висновку апеляційний суд, з посиланням на ст. 51 Бюджетного кодексу України, зазначив, що після досягнення ОСОБА_2 повноліття, на неї не розповсюджуються пільги передбачені ст. 13 Закону № 3551-ХІІ.

22. Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначив, що на спірні правовідносини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 не розповсюджується з огляду на те, що Конституційний Суд розглядав конституційні подання Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень п. 6 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ч. 4, 5 ст. 22 Закону України «Про міліцію» та ч. 6 ст. 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї»).

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

23. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій, в порушення ст. 195 КАС України, не відобразили у своїх рішеннях докази позивача, не надали їм правової оцінки з точки зору їх обґрунтованості, повноти та відповідності порушуваним у зверненнях питанням.

24. Зокрема, скаржник звертає увагу, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги його доводи, що згідно ст. 2 Закону № 3551-ХІІ права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше діючим законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

25. Скаржник зазначає, що п. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України, який було покладено в основу оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, зміни до Закону № 3551-ХІІ не вносилися.

26. Також, скаржник зазначає, що як органами влади (Управлінням праці та соціального захисту населення), так і судами порушено ст. 19 Конституції України, та не взято до уваги практику Європейського суду з прав людини.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

27. Верховний Суд, враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.

28. Відповідно до ст. 1 Закону № 3551-ХІІ цей закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

29. Згідно п. 4, 5 ч. 1 ст. 13 Закону № 3551-ХІІ особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги: 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю); 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються інвалідам війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього (ч. 2 ст. 13 Закону № 3551-ХІІ).

30. Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 16 лютого 1994 року № 94 пільги щодо оплати житла та комунальних послуг надаються ветеранам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, і особам, на яких поширюється чинність зазначеного Закону, незалежно від того, хто є наймачем і яка форма власності житлового фонду, з урахуванням членів їх сім`ї, які проживають разом з ними, виходячи із встановлених чинним законодавством норм житла та розміру плати за користування ним.

31. Пунктом 3 Положення про єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою КМУ № 117 передбачено, що Управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад уповноважені організовувати збирання, систематизацію і зберігання інформації про пільговиків та забезпечення її автоматизованого використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги; ведуть облік пільговиків.

32. Відповідно до ч. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім`ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни I групи та доглядає за ним, за умови що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

33. Як було встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, донька позивача ОСОБА_2 , не належить до жодної категорії осіб, зазначених у ч. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України. Зокрема, ОСОБА_2 є повнолітньою, та щодо неї не встановлено даних, що свідчили б про те, що вона є інвалідом з дитинства I або II групи, чи інвалідом I групи. Зазначені обставини, не заперечує і сам позивач.

34. Відтак, оскільки з досягненням повноліття ОСОБА_2 перестала бути членом сім`ї позивача, на яку згідно з положеннями законодавства надається відповідна знижка на оплату за користування комунальними послугами, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем було правомірно відмовлено позивачу у внесенні в Єдиний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги його доньку ОСОБА_2 , як члена сім`ї пільговика, оскільки остання не має права на пільги, передбачені ст. 13 Закону № 3551-ХІІ.

35. Разом з цим, апеляційний суд вірно зазначив, що на спірні правовідносини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») не розповсюджується з огляду на те, що про тлумачення положень Закону № 3551-ХІІ в зазначеному рішенні не йдеться.

36. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.

37. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

38. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

39. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

40. Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки Суд залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, судові витрати не підлягають новому розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року у справі № 219/10374/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді В. М. Кравчук

О. П. Стародуб