Справа № 260/653/19
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

15 травня 2019 рокум. Ужгород№ 260/653/19

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Гаврилко С.Є. розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2019 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, будинок 18/9, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області (88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вул. Собранецька, 60, ), Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (79007, Львівська область, м. Львів, вул. Січових Стрільців, будинок 3, ), в якому просить суд: "1. Відкрити провадження у даній справі; 2. Визнати протиправною бездіяльність Фонду державного майна України щодо неповідомлення та непропонування ОСОБА_1 , всіх вакантних посад, що з`явились в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях починаючи з 18.04.2019 року по 25.04.2019 року включно, та зобов`язати Фонд Державного майна України повідомити та запропонувати ОСОБА_1 всі вакантні посади, що з`явились в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, починаючи з 18.04.2019 року по 25.04.2019 року включно; 3. Судові витрати стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень."

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року було повернуто ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову без розгляду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі.

14 травня 2019 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Фонду державного майна України та його посадовим особам до вирішення справи по суті вчиняти будь-які дії, направлені на припинення трудових правовідносин з ОСОБА_1 , у тому числі звільнення та переведення з ініціативи відповідача. Заява мотивована тим, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, перебуває у стані припинення у зв`язку з прийняттям Фондом державного майна України наказу № 232 від 06 березня 2019 року "Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України", яким проведено реорганізацію Регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області шляхом злиття трьох регіональних відділень - Регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області, Регіонального відділення ФДМУ по Волинській області, Регіональне відділення ФДМУ по Львівській області та створення на їх базі нового Регіонального відділення Фонду. Заявник вказує, що, завершення процедури з реорганізації РВ ФДМУ по Закарпатській області матиме наслідком зайняття всіх вакантних посад в новоствореному органі без врахування кваліфікації, бажання та права заявника обійняти ту чи іншу посаду. А при задоволенні позову до відповідача, виконання такого рішення буде значно ускладнено або і неможливо у зв`язку із зайняттям такої посади іншими особами. Забезпечення позову у виді заборони Фонду державного майна України вживати заходів щодо звільнення ОСОБА_1 , до закінчення розгляду справи по суті, відповідає предмету позову, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Відповідно до статті 154 частини 1 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Приписами статті 154 частин 2, 3 КАС України визначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Розгляд поданої заяви проводиться у порядку письмового провадження за відсутності учасників справи.

У зв`язку із наведеним, на підставі статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, дослідивши необхідні для розгляду заяви, матеріали, що подані заявником, суд вважає, що така не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 150 частини 1 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із статтею 150 КАС України, її частиною 2, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється, а також із особою позивача. Забезпечення позову допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника) або покладення додаткового обов`язку.

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує дане клопотання, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав та інтересів без вжиття таких заходів.

Заявник, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову просить вжити заходи забезпечення позову у даній справі шляхом заборони Фонду державного майна України та його посадовим особам до вирішення справи по суті вчиняти будь-які дії, направлені на припинення трудових правовідносин з ОСОБА_1 в тому числі звільнення та переведення з ініціативи відповідача.

Позаяк, у відповідності до позовних вимог, предметом розгляду в даній адміністративній справі є, зокрема визнання протиправною бездіяльність Фонду державного майна України щодо неповідомлення та непропонування позивачу, всіх вакантних посад, що з`явились в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях починаючи з 18 квітня 2019 року по 25 квітня 2019 року включно, та зобов`язати Фонд Державного майна України повідомити та запропонувати ОСОБА_1 всі вакантні посади, що з`явились в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, починаючи з 18 квітня 2019 року по 25 квітня 2019 року включно.

Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, а вид забезпечення позову повинен відповідати заявленій меті. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Судом встановлено, що вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, який просить заявник виходять за межі заявлених позовних вимог та не пов`язаний з підставами та предметом даного адміністративного позову.

Інститут забезпечення адміністративного позову є запобіжною мірою і може застосовуватися лише у випадках, коли є очевидна небезпека, тобто реальна загроза заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим у майбутньому, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, чого позивачем доведено не було.

У даному випадку відсутні очевидні ознаки протиправної бездіяльності відповідача, а правомірність дій чи бездіяльності підлягає з`ясуванню під час розгляду даної справи по суті.

Що стосується доводів позивача про вчинення відповідачем дій щодо його звільнення, то суд не вправі заборонити суб`єкту владних повноважень прийняти рішення щодо звільнення працівника (службовця) з роботи (служби), оскільки прийняття такого рішень є дискреційним повноваженням суб`єкта владних повноважень, а захист порушених прав особи внаслідок неправомірного звільнення повинен відбуватись шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Крім цього, суд вважає за необхідне вказати, що оцінка спірним відносинам надається судом на час їх виникнення. У разі задоволення судом позовних вимог позивача, права та інтереси останнього (звичайно у випадку їх порушення) будуть поновлені самим фактом ухвалення рішення суду.

При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суддя надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання судового рішення.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

За таких обставин судом резюмується, що вжиття заходів забезпечення позову є не доцільним.

Суд вважає недостатнім вказане посилання заявника на неможливість подальшого відновлення його прав та інтересів без вжиття судом тих заходів забезпечення адміністративного позову, про які йдеться у заяві.

На переконання суду, подання адміністративного позову до суду предметом якого є визнання протиправною бездіяльності не є єдиним та беззаперечним доказом очевидної ознаки протиправності такої бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У випадку встановлення в ході розгляду справи порушення прав позивача, їх відновлення в даному випадку можливе лише за наслідками розгляду такої справи по суті, що не може підміняти собою необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даному випадку та на даній стадії.

Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, при цьому, наведені позивачами обґрунтування не свідчать про існування обставин визначених статтею 150 частиною 2 КАС України, як підстав для забезпечення позову, а саме не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно з статті 154 частини 5 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Проаналізувавши зазначені норми, дослідивши матеріали справи в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, з огляду на те, що на підтвердження своїх доводів, заявником не надано жодних доказів в обґрунтування даної заяви та достатніх доказів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, судом не вбачається можливість для використання законодавчо наданого йому права щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-154, 243, 248 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено КАС України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Суддя С.Є. Гаврилко