Справа № 260/1429/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4243/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року, головуючий суддя Рейті С.І., ухвалене о 10:27 год. у м. Ужгороді, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, третя особа - Державна Казначейська служба України, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Ужгородського ОУПФУ Закарпатської області, третя особа - ДКС України, в якому просила визнати дії Ужгородського ОУПФ щодо відмови зарахувати період із 13.07.1999 року по 17.10.2005 року, коли ОСОБА_1 була відсторонена від роботи у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, до загального трудового стажу неправомірними та такими, що порушують вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та зобов`язати Ужгородське ОУПФ зарахувати період із 13.07.1999 року по 17.10.2005 року до загального трудового стажу ОСОБА_1 , під час призначення пенсії, у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності та засудження до позбавлення волі, остання втратила здоров`я і отримала інвалідність 3-ї групи, в зв`язку з чим, Ужгородським ОСОБА_2 було призначено пенсію по інвалідності. У жовтні 2017 року, у зв`язку із набранням чинності законодавства про реформування пенсійного законодавства, позивачу стало відомо, що її пенсію не було збільшено тому, що у неї малий загальний трудовий стаж, а період в якому позивач була відсторонена від посадових обов`язків голови правління Міжгірського міського споживчого товариства, внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, до загального трудового стажу відповідачем не зараховано, оскільки, її не було поновлено на попередній роботі, а втрачений заробіток за цей період було виплачено за рахунок коштів державного бюджету України. Тому, у грудні 2017 року позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду щодо зобов`язання відповідача зарахувати період, за який було відшкодовано втрачений заробіток у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, до загального трудового стажу. Ужгородський міськрайонний суд ухвалою від 19.11.2018 року провадження у справі закрив та рекомендував звернутися до адміністративного суду. Крім того, 23.11.2018 року позивач звернулася із заявою до відповідача щодо врегулювання даного питання в досудовому порядку, але відповідач в своєму листі від 11.12.2018 року відмовив. Основним мотивом, за яким відповідач відмовився зарахувати до загального трудового стажу позивача, період непрацездатності у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, це відсутність сплати страхових внесків до пенсійного фонду за вказаний період. Не погоджуючись із неправомірними, на думку позивача, діями, остання звернулася до суду за захистом своїх порушених законних прав.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до норм чинного законодавства термін протягом якого громадянин не працював у зв`язку із притягненням його до кримінальної відповідальності, за який йому виплачено державою за рішенням суду втрачений заробіток, зараховується як до загального трудового стажу так і до стажу роботи за спеціальністю і цей період при призначенні пенсії прирівнюється до роботи, яка передувала незаконному засудженню чи притягненню до кримінальної відповідальності або до роботи, на якій він працює на момент звернення про відшкодування.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16.06.2014 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Ужгородського ОУПФ для призначення пенсії по інвалідності 3 групи як працюючому пенсіонеру, яку їй було призначено з 11.06.2014 року, що підтверджується розпорядженням № 1019 від 19.06.2014 року.

З вказаного розпорядження видно, що при призначенні позивачу пенсії по інвалідності 3 групи була врахована заробітна плата за період з 01.09.1978 року по 07.03.2008 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку та обчислено, відповідно до трудової книжки. Із цих же документів отримано інформацію про нарахований дохід, із якого обчислено страховий стаж позивача. Трудовий стаж обчислено відповідно до трудової книжки та такий складає 20 років 11 місяців 28 днів (з 01.09.1987 року по 07.03.2008 року).

24.06.2014 року позивачем до пенсійного фонду були подані: Довідка № 60 від 23.06.2014 року про заробітну плату для обчислення пенсії, видана Міжгірською районною спілкою споживчих товарів, Довідка № 43 від 18.06.2014 року про заробітну плату для обчислення пенсії, видана Міжгірською райспоживспілкою Міжгірське міське споживче товариство та Довідка № 46 від 20.06.2014 року, видана Міжгірським міським споживчим товариством про підтвердження періоду роботи на посаді голови правління з 04.05.1995 року по 12.07.1999 року. З наявних довідок видно, що 12.07.1999 року позивач звільнена з Міжгірського МСТ. У 2005 році за рішенням Закарпатського апеляційного суду від 20.12.2005 року поновлена на попереднє місце роботи та звільнена з робити 18.11.2003 року у зв`язку з закінченням повноважень на виборній посаді.

Вказане також підтверджено даними із трудової книжки позивача, копією розпорядження № 145185 від 25.06.2014 року про допризначення позивачу пенсії по інвалідності, копіями довідок про заробітну плату та копіями індивідуальних відомостей про застраховану особу позивачу. Загальний стаж складає 21 рік 6 місяців 29 днів.

Крім того, 19.06.2014 року управлінням було здійснено запит № 3773/04 до УПФ України в Міжгірському районі щодо сплати пенсійних внесків (страхових внесків) позивача за період з 17.06.1999 року по 31.12.2003 року, як приватного підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . УПФУ в Міжгірському районі повідомило листом № 3130/02 від 26.06.2014 року, що ОСОБА_1 за період діяльності перебувала на загальній системі оподаткування, звітувалася та сплачувала внески до Пенсійного фонду, у зв`язку з чим, управлінням було здійснено допризначення пенсії по інвалідності, що підтверджується розпорядженням № 145185 від 02.07.2014 року. Загальний стаж позивача складає 22 роки 6 місяців 29 днів (з 01.09.1978 року по 07.03.2008 року).

14.07.2014 року до управління Пенсійного фонду надійшла архівна довідка № 06-05/185-38 від 08.07.2014 року від Закарпатської обласної ради професійних спілок та на підставі якої було здійснено допризначення пенсії по інвалідності та загальний стаж позивача складає 22 роки 7 місяців 2 дні.

Також матеріалами справи підтверджено, що постановою Мукачівського міськрайонного суду від 30.08.2004 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1 в частині обвинувачення за ст. 366 ч.1 КК України закрито на підставі ст. 6 ч.1 п.9 КПК України через наявність чинного виправдувального вироку по тому ж обвинуваченню, а вироком цього ж суду від 30.08.2004 року її виправдано у обвинуваченнях про вчинення злочинів, передбачених ст. 368 ч.2 КК України за епізодом одержання кришталевого рогу через відсутність складу злочину, в решті обвинувачення через його недоведеність, ст. 15 ст. 365 ч.3, ст. 366 ч.1 КК України через відсутність складу злочину.

Рішенням Міжгірського райсуду від 06.10.2005 року звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління Міжгірського МСТ, що було проведене 12.07.1999 року за постановою слідчого про відсторонення заявниці від виконання обов`язків, визнане незаконним, водночас у поновленні особи на попередній посаді відмовлено.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 27.12.2005 року стягнено з держави України через Державне казначейство України на користь ОСОБА_1 26494,64 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди, сума в частині відшкодування 23494,64 грн. втраченого заробітку нарахована без утримання податків та інших обов`язкових платежів; 550000,00 грн. в якості компенсації завданої моральної шкоди, а всього 576494,64 грн.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 06.03.2013 року стягнуто одноразово в користь ОСОБА_1 із Держави України через Казначейську службу України моральну шкоду в розмірі 69380,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 14.04.2014 року ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 06.03.2013 року в частині відмови у вимозі про стягнення моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я скасовано та постановлено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з держави Україна через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду внаслідок ушкодження здоров`я в результаті незаконного засудження одноразово в розмірі 200000,00 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.09.2014 року Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 14.04.2014 року скасовано, а ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 06.03.2013 року залишено в силі.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що нормами Закону України «Про оплату праці» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено включення сум відшкодованої моральної шкоди та втраченого заробітку до сум виплат (доходу), на які нараховуються страхові внески. І, відповідно, вказані суми не можуть бути включені до доходу для обчислення пенсії.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Страховий стаж як інститут права соціального забезпечення має визначення поняття у ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), який набув чинності з 01 січня 2004 року, з яким право пов`язує певні юридичні наслідки.

Згідно із ст. 24 №1058-IV, страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, за період після 01 січня 2004 року до страхового стажу зараховуються лише ті періоди роботи на підприємствах, протягом яких були сплачені до Пенсійного фонду України щомісяця страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. При цьому за періоди роботи після 01 січня 2004 року законодавством не встановлено пільг щодо обчислення страхового стажу, а тому періоди роботи після 01 січня 2004 року зараховуються до страхового стажу лише в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Щодо трудової та іншої діяльності до 01 січня 2004 року, то відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV ці періоди зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, визначених раніше діючим законодавством, крім випадків, передбачених цим Законом.

За період до 01 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Згідно п. 1 ст. 1, п. 5 ст. 2 Закону від 01 грудня 1994 року №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон №266/94-ВР) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року №6/5/3/41, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 березня 1996 року за №106/1131, затверджене Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду».

Так, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 27.12.2005 року стягнено з держави України через Державне казначейство України на користь ОСОБА_1 26494,64 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди, сума в частині відшкодування 23494,64 грн. втраченого заробітку нарахована без утримання податків та інших обов`язкових платежів; 550000,00 грн. в якості компенсації завданої моральної шкоди, а всього 576494,64 грн.

Таким чином, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 27.12.2005 року було встановлено, що позивач була незаконно позбавлена права на працю, у зв`язку з чим на її користь була стягнута не отримана заробітна плата за вказаний період.

Статтею 7 Закону №266/94-ВР передбачено, що термін перебування під вартою, термін відбуття покарання, а також час, протягом якого громадянин не працював у зв`язку з незаконним відстороненням від роботи (посади), зараховується як до загального трудового стажу, так і до стажу роботи за спеціальністю, стажу державної служби, безперервного стажу.

При призначенні пенсії, відповідно до приписів ст. 8 Закону №266/94-ВР, періоди, зазначені в ч. 1 ст. 7 цього Закону, на вибір громадянина, який звернувся за пенсією, прирівнюються до роботи, яка передувала незаконному засудженню чи незаконному притягненню до кримінальної відповідальності або яку він мав після звільнення від кримінальної відповідальності чи після відбування покарання.

Частинами 2 та 4 ст. 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Зазначене не суперечить приписам ст. 8 Закону № 266/94-ВР, яким визначено, що період, протягом якого позивач не працював у зв`язку з незаконним відстороненням від роботи (посади), прирівнюються до роботи, яка передувала незаконному притягненню до кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що при призначенні пенсії, період з 13.07.1999 року по 17.10.2005 року повинен бути врахованим до загального трудового стажу ОСОБА_1 , під час призначення пенсії, у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», через що позовні вимоги є підставним та обґрунтованими , відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року у справі №260/1429/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 періоду із 13.07.1999 року по 17.10.2005 року до загального трудового стажу.

Зобов`язати Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати період із 13.07.1999 року по 17.10.2005 року до загального трудового стажу ОСОБА_1 , під час призначення пенсії, у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. Я. Макарик

Повний текст постанови складено 17.05.2019 року.