Справа № 805/3089/16-а
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2019 року

Київ

справа №805/3089/16-а

провадження №К/9901/16320/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом Маріупольської міської ради до Артемівської районної державної адміністрації Донецької області, державного реєстратора Артемівської районної державної адміністрації Донецької області Малакуцької Юлії Федорівни, треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про скасування рішення, за касаційною скаргою Маріупольської міської ради на постанову Донецького окружного адміністративного суду у складі судді Тарасенка І.М. від 14 грудня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., Сухарька М.Г. від 10 квітня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2016 року Маріупольська міська рада звернулась до суду з позовом до Артемівської районної державної адміністрації Донецької області, державного реєстратора Артемівської районної державної адміністрації Донецької області Малакуцької Ю.Ф., треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30097627 від 17 червня 2016 року.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

3. Рішення судів мотивовано недоведеністю Маріупольською міською радою порушеного права у вказаних правовідносинах з підстав відсутності доказів на підтвердження наявності договорів оренди земельної ділянки, звернення третіх осіб із заявами щодо її відведення, розташованої під об`єктом нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Маріупольська міська рада звернулась із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що державним реєстратором Артемівської районної державної адміністрації Малакуцькою Ю .Ф. прийнято рішення № 30097627 від 17 червня 2016 року про державну реєстрацію права власності з відкриттям розділу за № 23 та зареєстровано право власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору оренди землі б/н від 02 грудня 2011 року, виданого Новоазовською районною державною адміністрацією, рішення Новоазовської районної державної адміністрації № 63 від 21 лютого 2012 року, технічного паспорту № НОМЕР_1 від 04 травня 2016, виданого Маріупольським бюро технічної інвентаризації.

Розділ № 23 в Державному реєстрі прав відкрито на об`єкт нерухомого майна, а саме на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 , загальна площа якої становить 618, 4 м2.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

6. Касаційна скарга Маріупольської міської ради обґрунтована тим, що державним реєстратором Артемівської районної державної адміністрації Донецької області Малакуцькою Ю. Ф. прийнято незаконне рішення № 30097627 від 17 червня 2016 року про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 без відповідних правовстановлюючих документів на нього.

7. У запереченні на касаційну скаргу Артемівська районна державна адміністрація Донецької області, посилаючись на законність рішень судів попередніх інстанцій, просить залишити їх без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

9. Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі - КАС України у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

10. На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

11. Згідно із частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

12. Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

13. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

14. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

15. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

16. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

17. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

18. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

19. За правилами статті 1 ГПК України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних судових рішень) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

20. З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із прийняттям приватним нотаріусом рішення про реєстрацію за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно, правомірність набуття якого позивач ставить під сумнів. Тому, Верховний Суд, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшов висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ГПК України.

21. Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема від 28 серпня 2018 року у справі №820/8219/15 (провадження №11-582апп18) та від 11 вересня 2018 року у справі №817/2398/15 (провадження №11-354апп18), і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від такого висновку.

22. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

23. За нормами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

24. Відповідно до пункту 5 частини першої стаття 349 КАС України, у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

25. Згідно зі статтею 354 КАС України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

26. Відповідно до статті 238 КАС України, у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1).

27. Відповідно до частини першої статті 239 КАС України, у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

28. Таким чином, судові рішення підлягають скасуванню у повному обсязі із закриттям провадження у даній справі.

Керуючись статтями 339, 341, 345, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Маріупольської міської ради - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року - скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом Маріупольської міської ради до Артемівської районної державної адміністрації Донецької області, державного реєстратора Артемівської районної державної адміністрації Донецької області Малакуцької Юлії Федорівни, треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про скасування рішення.

Роз`яснити право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Коваленко

Суддя Я. О. Берназюк

Суддя М. І. Гриців