Справа № 1340/4987/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3021/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року (суддя Костецький Н.В., час ухвалення 12:48, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 30.01.2019 року),

в адміністративній справі №1340/4987/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Фідленс» до Головного управління ДФС у Чернігівській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Залізнична об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області,

про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У жовтні 2018 року позивач ТзОВ «Торговий дім Фідленс» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДФС у Чернігівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.05.2018 року №0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 3733825 грн. (в т.ч. за основним платежем 2987060 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 746765 грн.).

Відповідач ГУ ДФС у Чернігівській області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернігівській області від 18.05.2018 року № 0.

З цим рішенням суду першої інстанції від 21.01.2019 року не погодився відповідач ГУ ДФС у Чернігівській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що за результатами розгляду заперечень позивача на акт планової перевірки, на підставі п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78 ПК України ГУ ДФС у Чернігівській області була призначена та проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТзОВ «Торговий дім Фідленс» в частині питань викладених у запереченні, про що складено акт перевірки від 04.05.2018 р. №315/14/40840881. В ході проведеної перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем п.185.1 ст.185, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, які грунтуються на тому, що позивачем не підтверджено факт здійснення господарських операцій щодо придбання мінеральної води у ТОВ «Альпарі Трейдінг» на загальну суму 2608959,69 грн. та у ТОВ «Фідленс Фармінг» на загальну суму 15313403,31 грн.. Зазначає апелянт, що ТОВ «Альпарі Трейдінг» на адресу позивача були виписані видаткові накладні, що не містять посад, прізвищ та імен осіб відповідальних за здійснення господарських операцій. Також, позивачем були долучені товаро-транспортні накладні згідно яких автомобільним перевізником є ТОВ «Скофілд Трейд». Однак, ТОВ «Скофілд Трейд» згідно реєстраційних даних здійснює посередницьку діяльність в торгівлі та оптова торгівля товарами, а такий вид діяльності як вантажне перевезення відсутній. У ТОВ «Скофілд Трейд» відсутні зареєстровані транспортні засоби. Також, зазначає апелянт, що за даними бухгалтерського обліку подальша реалізація мінеральної води або використання в господарській діяльності, відсутні. Також, відсутні податкові накладні на підтвердження взаємовідносин позивача з ТОВ «Євро Аква» по зберіганню майна, а у бухгалтерському обліку не відображено передачу мінеральної води на відповідне зберігання. Таким чином, на підставі вищезазначених фактів, документальне оформлення операцій з постачання товару (мінеральної води) від постачальників ТОВ «Альпарі Трейдінг» та ТОВ «Фідленс Фармінг» до покупця ТзОВ «Торговий дім Фідленс» не мали ніякого юридичного змісту.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 21.01.2019 р. та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач ТзОВ «Торговий дім Фідленс» подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу ГУ ДФС у Чернігівській області, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду від 21.01.2019 року - без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в період з 27.12.2017 по 08.02.2018 р. відповідачем ГУ ДФС у Чернігівській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ТзОВ «Торговий Дім Фідленс» з питань дотримання вимог податкового законодавства період з 19.09.2016 р. по 30.09.2017 р., з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 19.09.2016 р. по 30.09.2017 р..

За наслідками цієї планової перевірки складено Акт №111/14/40840881 від 15.02.2018 року. У висновках акту перевірки зазначено, що перевіркою встановлено порушення, зокрема: п.185.1 ст.185, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2987060 грн., в тому числі за липень 2017 року в сумі 781835 грн., за серпень 2017 року в сумі 1380435 грн., за вересень 2015 року в сумі 824790 грн. (а.с. 12-54 Т.1).

За результатами розгляду заперечення ТзОВ «Торговий Дім Фідленс» вих.№23 від 23.03.2018 р. на вказаний Акт перевірки, ГУ ДФС у Чернігівській області у період з 12.04.2018 р. по 25.04.2018 р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Торговий Дім Фідленс» з питань правильності нарахування податку на додану вартість за період з 19.09.2016 р. по 30.09.2017 р. в частині питань, викладених у запереченні від 23.03.2018 року за № 23.

За наслідками цієї позапланової перевірки складено Акт №315/14/40840881 від 04.05.2018 року. У висновках акту перевірки зазначено, що відповідачем встановлено порушення позивачем п.185.1 ст.185, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2987060 грн., в тому числі за липень 2017 року в сумі 781835 грн., за серпень 2017 року в сумі 1380435 грн., за вересень 2017 року в сумі 824790 грн. (а.с. 74-115 Т.1).

На підставі вказаного вище Акта перевірки від 04.05.2018 р. відповідачем ГУ ДФС у Чернігівській області винесено відносно позивача податкове повідомлення-рішення від 18.05.2018 р. за №0, яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 3733825 грн. (в т.ч. за основним платежем 2987060 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 746765 грн.) (а.с. 124 Т.1).

За результатами адміністративного оскарження вказаного ППР від 18.05.2018 року, рішенням ДФС України від 21.08.2018 року залишено без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернігівській області, а скаргу позивача - без задоволення (а.с. 126-130 Т.1).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо протиправності оскарженого податкового повідомлення-рішення та наявності підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Так, відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України), господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу(п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України).

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг (п.198.1 ст.198 ПК України).

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п.198.2 ст.198 ПК України).

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п.198.3 ст.198 ПК України).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п.201.8 ст.201 ПК України).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу їх покупця, та є підставою для нарахування податкового кредиту (п.201.10 ст.201 ПК України).

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п.201.7 ст.201 ПК України).

Таким чином, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Крім цього, згідно п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульованіЗаконом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996-XIV(далі - Закон).

Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ст.9 Закону).

На основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов`язані складати фінансову звітність (ст. 11 Закону).

Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства (ч.1 ст.3 Закону).

Суд апеляційної інстанції також враховує, що будь-які документи мають силу первинних документів і можуть бути використані для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарських операцій.

При цьому, сама по собі наявність належним чином оформлених первинних документів не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності включення сум витрат до податкового обліку, у разі недоведення реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. З метою податкового обліку господарські операції мають оформлюватися будь-якими первинними документами, але їх зміст та складання повинні відповідати не лише вимогам податкового законодавства, а й законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції.

Відтак, розглядаючи спір про правомірність формування платником податку понесених витрат, необхідно надати належну правову оцінку усім доказам та обставинам, що стосуються предмету доказування, в їх сукупному зв`язку один з одним, з`ясувати характер та зміст спірних операцій позивача з його контрагентом, дослідити договори укладені з останнім, а також усі укладені на його реалізацію первинні документи, пов`язані з їх виконанням та які належить складати залежно від певного виду господарської операції, і лише на підставі цього зробити вмотивований висновок про достовірність чи не достовірність даних, вказаних в первинних документах, або про їх невідповідність вимогам чинного податкового законодавства чи навпаки, а також про те, чи відбувся дійсний рух активів між учасниками відповідних операцій.

Зі змісту Акту перевірки від 04.05.2018 р. видно, що висновки відповідача щодо заниження позивачем ТзОВ «Торговий Дім Фідленс» податку на додану вартість на загальну суму 2987060 грн., в тому числі за липень 2017 року в сумі 781835 грн., за серпень 2017 року в сумі 1380435 грн., за вересень 2017 року в сумі 824790 грн., обгрунтовані тим, що позивач не підтвердив факту здійснення господарських операцій з контрагентами ТОВ «Альпарі Трейдінг» та ТОВ «Фідленс Фармінг».

З цього приводу колегія суддів враховує, що матеріалами адміністративної справи підтверджується, що між позивачем ТзОВ «Торговий Дім Фідленс» (покупець) та ТзОВ «Фідленс Фармінг» (постачальник) було укладено Договір поставки товару №5/12 від 05.12.2016 р., згідно умов якого продавець зобов`язується передавати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його ціну, сплативши за нього визначену договором грошову суму (а.с. 183-184 Т.1).

Суд першої інстанції вірно врахував, що здійснення позивачем господарських операцій із ТзОВ «Фідленс Фармінг» підтверджується: специфікацією №1 від 01.06.2017 року до Договору поставки товару №5/12 від 05.12.2016 р. (а.с. 185-188 Т.1); видатковими накладними за період липня-вересня 2017 року (а.с. 189-241 Т.1); платіжними дорученнями про оплату за товар від 22.03.2018р. №618, від 25.01.2018р. №13035, від 24.01.2018р. №12984, від 24.01.2018р. № 12986 (а.с. 119-123 Т.2).

Судом першої інстанції вірно встановлено та враховано, що згідно податкової звітності ТОФ «Фідленс Фармінг» задекларувало податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем ТзОВ «Торговий Дім Фідленс», які знайшли відображення у податковій звітності з ПДВ за липень 2017 року у розмірі 7615358,8 грн., в т.ч. ПДВ 1520031,71 грн., за серпень 2017 року у розмірі 8674551,7 грн., в т.ч. ПДВ 1445758,62 грн. та за вересень 2017 року у розмірі 9696146,12 грн., в т.ч. ПДВ 1616024,36 грн. (а.с. 139-177 Т.2).

Також, з матеріалів справи видно, що між позивачем ТзОВ «Торговий Дім Фідленс» (поклажодавець) та ТОВ «Євро Аква» (зберігач) було укладено Договір зберігання від 01.05.2017 р., відповідно до якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання майно, найменування, вартість та кількість якого вказується в додатках до цього договору (а.с. 163-164 Т.1).

Разом з тим, судом першої інстанції вірно встановлено та враховано, що здійснення позивачем господарських операцій із ТОВ «Євро Аква» підтверджується наявними в матеріалах справи: додатковою угодою № 1 до Договору зберігання від 01.05.2017 р. (а.с. 165 Т.1); актами приймання передачі майна за договором відповідального зберігання майна від 28.07.2017р. №2, від 31.07.2017р. №1, від 31.07.2017р. №4, від 19.08.2017р. №5, від 30.08.2017р. №6, від 31.08.2017р. №7, від 15.09.2017р. №8, від 25.09.2017р. №9, від 29.09.2017р. №10, від 30.09.2017р. №11 (а.с. 166-181 Т.1); листом ТОВ «Євро Аква» адресованим директору ТзОВ «Торговий Дім Фідленс» від 22.08.2018 року про те, що Товариство (контрагент) перебував у взаємовідносинах з позивачем на підставі договору відповідального зберігання від 01.05.2017 р. (а.с. 182 Т.1); актом про зберігання товару (а.с. 61-64 Т.2).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ТМЦ (мінеральна вода), придбані позивачем ТзОВ «Торговий Дім Фідленс» у ТОВ «Фідленс Фармінг» знаходились на відповідальному зберіганні у ТОВ «Євро Аква» згідно договору від 01.05.2017 року.

Крім цього, з матеріалів справи видно, що придбаний товар від ТОВ «Фідленс Фармінг» було йому повернуто на загальну суму 15173120,52 грн., в т.ч. ПДВ 2528853,42 грн., що підтверджується видатковими накладними про повернення, а саме: №5 від 28.02.2018р., №42 від 28.02.2018, №3 від 28.02.2018, №41 від 28.02.2018, №16 від 28.02.2018, №2 від 28.02.2018, №4 від 28.02.2018, №9 від 28.02.2018, №10 від 28.02.2018, №11 від 28.02.2018, №13 від 28.02.2018, №22 від 28.02.2018, №32 від 28.02.2018, №36 від 28.02.2018, №37 від 28.02.2018, №38 від 28.02.2018, №39 від 28.02.2018, №20 від 28.02.2018, №46 від 28.02.2018, №7 від 28.02.2018, №45 від 28.02.2018, №35 від 28.02.2018, №6 від 28.02.2018 року, №40 від 28.02.2018, №69 від 28.02.2018, №58 від 28.02.2018, №70 від 28.02.2018, №71 від 28.02.2018, №72 від 28.02.2018, №62 від 28.02.2018, №66 від 28.02.2018, №68 від 28.02.2018, №64 від 28.02.2018, №67 від 28.02.2018, №14 від 28.02.2018, №48 від 28.02.2018, №15 від 28.02.2018, №31 від 28.02.2018, №33 від 28.02.2018, №34 від 28.02.2018, №27 від 28.02.2018, №28 від 28.02.2018, №29 від 28.02.2018, №47 від 28.02.2018, №30 від 28.02.2018, №26 від 28.02.2018, №25 від 28.02.2018, №23 від 28.02.2018, №21 від 28.02.2018, №17 від 28.02.2018, №18 від 28.02.2018, №19 від 28.02.2018, №44 від 28.02.2018 (а.с. 65-118 Т.2).

Відносно питання щодо формування податкового кредиту та взаємовідносин позивача з контрагентом ТзОВ «Альпарі Трейдінг», суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Так, з матеріалів справи видно, що між позивачем (покупець) та ТзОВ «Альпарі Трейдінг» (продавець) було укладено договір поставки №1/05-17 від 01.05.2017 року, згідно умов якого продавець зобов`язується передавати у власність покупця ТМЦ, разом з усіма його складовими та документами, що його стосуються, а покупець зобов`язується прийняти ТМЦ та оплатити його на умовах, визначених цим договором (а.с. 131-134 Т.1).

Суд першої інстанції вірно встановив та врахував, що здійснення позивачем господарських операцій із контрагентом ТзОВ «Альпарі Трейдінг» підтверджується: додатковою угодою №1 від 02.05.2017 р. до договору від 01.05.2017р №1/05-17 (а.с. 135 Т.1); видатковими накладними від 28.07.2017р. №8659, від 30.07.2017р. №8663, від 31.07.2017р. №8661, від 31.07.2017р. №8662 щодо здійснення ТзОВ «Альпарі Трейдінг» поставки товару (мінеральної води) (а.с. 136-139 Т.1); товарно-транспортними накладними від 28.07.2017р. №АТ 01/07, від 28.07.2017р. №АТ 02/07, від 28.07.2017р. №АТ 03/07, від 28.07.2017р. №АТ 04/07, від 28.07.2017р. №АТ 05/07, від 31.07.2017р. №АТ 06/07, від 31.07.2017р. №АТ 0707, від 31.07.2017р. №АТ 08/07, від 31.07.2017р. №АТ 09/07, від 31.07.2017р. №АТ 10/07, від 31.07.2017р. №АТ 11/07, від 31.07.2017р. №АТ 12/07, від 31.07.2017р. №АТ 13/07, від 31.07.2017р. №АТ 14/07, від 31.07.2017р. №АТ 15/07, від 31.07.2017р. №АТ 16/07, від 31.07.2017р. №АТ 17/07, від 31.07.2017р. №АТ 18/07, від 31.07.2017р. №АТ 19/07, від 31.07.2017р. №АТ 20/07, від 31.07.2017р. №АТ 21/07, від 31.07.2017р. №АТ 22/07, від 31.07.2017р. №АТ 23/07 (а.с. 140-162 Т.1); податковою звітністю ТзОВ «Альпарі Трейдінг», зокрема з ПДВ за липень 2017 року у розмірі 2174133,08 грн., в т.ч. ПДВ 434826,61 грн. щодо взаємовідносин з позивачем (а.с. 178-185 Т.2).

Також, судом першої інстанції було встановлено, що за придбаний товар у ТзОВ «Альпарі Трейдінг» позивач не розрахувався, а заборгованість відображена на рахунку 631.

Відносно доводів відповідача про те, що згідно наданих платником ТТН на дату здійснення перевезень (липень 2017 року) номерні знаки автомобілів ВОЛЬВО АІ НОМЕР_1 , ДАФ СЕ 8116 АВ, ДАФ НОМЕР_2 BE не були дійсними, то судом першої інстанції, вірно встановлено та враховано лист ТзОВ «Альпарі Трейдінг» №543 від 12.11.2018 р. адресований керівнику ТзОВ «Торговий Дім Фідленс» щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «СКОФІЛД ТРЕЙД» та невірно вказаних номерних знаків (а.с. 60 Т.2).

Так, зі змісту вищезгаданого листа №543 від 12.11.2018 р. видно, що ТзОВ «СКОФІЛД ТРЕЙД» на підставі договору від 30.05.2017р. про перевезення вантажу автомобільним транспортом взяв на себе зобов`язання перед ТОВ «Альпарі Трейдінг» доставляти ввірений йому для перевезення вантаж транспортними засобами до пункту призначення і видавати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а також прийняло на себе зобов`язання по наданню експедиторських послуг. У власності ТзОВ «СКОФІЛД ТРЕЙД» транспортні засоби відсутні, а відтак для виконання взятих на себе зобов`язань по виконання умов договору від 30.05.2017 р. товариство орендувало транспортні засоби та надавало експедиторські послуги, що безпосередньо пов`язані з організацією та забезпеченням перевезень вантажу. Так, ТзОВ «СКОФІЛД ТРЕЙД» здійснювало перевезення вантажу для замовника перевезень ТзОВ «Альпарі Трейдінг» в межах Київської області та доставляло товар за адресою: Київська обл., с. Щасливе, вул. Л.Українки, 28 та передавало там уповноваженій особі ТОВ «ТД ФІДЛЕНС». Також, зазначає, що при складанні товарно-транспортних накладних допущена описка внаслідок того, що номерні знаки автомобілів ВОЛЬВО АІ НОМЕР_1 ЕМ, ДАФ СЕ 8116 АВ, ДАФ НОМЕР_2 BE були попередньо внесені при оформленні товарно-транспортних накладних, виписаних раніше для інших замовників експедиторських послуг.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій, витрати на які позивачем віднесено до складу валових витрат, а відтак, і не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.

В той же час, відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необгрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру.

Відносно тверджень апелянта про відсутність доказів подальшої реалізації позивачем мінеральної води або використання в його господарській діяльності, то суд апеляційної інстанції враховує, що частину товару було реалізовано на ТзОВ «Альта Дженетикс» на загальну 60629,94 грн., за реалізований товар розрахунки здійснено у розмірі 55000 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 18.08.2017р. №50429253 (а.с. 123 Т.2).

Крім цього, частину товару використано в господарській діяльності на загальну суму 509820,19 грн. без ПДВ, що підтверджується актами про списання товарів №2710 від 21.08.2017р., №2711 від 29.09.2017р., №2712 від 31.07.2017р. (а.с. 124-126 Т.2).

Також в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надані докази фіктивної діяльності ТОВ «Альпарі Трейдінг» та ТОВ «Фідленс Фармінг».

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що господарські операції по придбанню позивачем товару (послуг, робіт) у ТОВ «Альпарі Трейдінг» та ТОВ «Фідленс Фармінг» відбувалися фактично, були здійснені в межах господарської діяльності цих платників податків, а тому твердження податкового органу про те, що вказані господарські операції фактично не відбувались є необґрунтованими і не підтверджуються доказами по справі.

Згідно статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність зі сторони позивача порушень норм податкового законодавства, описаних в акті перевірки від 04.05.2018 року, а тому оскаржене позивачем податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.05.2018 року є протиправним.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року в адміністративній справі №1340/4987/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Фідленс» до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 16.05.2019 року