Справа № 826/16981/16
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.

представника позивача: Мєстєчкіна І.В.;

представника відповідача: Павленка С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віче» до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віче» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) про визнання незаконними дій ГУ ДФС у м. Києві щодо коригування в системі електронного адміністрування реалізації пального залишків пального ТОВ «Віче» та зобов`язання відновити у вказаній системі відомості про залишки пального станом на початок дня 01 березня 2016 р.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача щодо коригування в системі електронного адміністрування реалізації пального залишків пального ТОВ «Віче» на підставі акту № 26/191/40/19499539 від 29.08.2016 р. у зв`язку із встановленням невідповідності обсягів пального, зазначеного в акті інвентаризації, фактичним даним та/або даним бухгалтерського обліку.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.10.2018 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Віче» задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві по коригуванню в системі електронного адміністрування реалізації пального залишків пального ТОВ «Віче» на підставі акту про результати перевірки від 29.08.2016 р. № 26/191/40/19499539. Зобов`язано Головне управління ДФС у м. Києві відновити в системі електронного адміністрування реалізації пального (СЕАРП) відомості про залишки пального ТОВ «Віче» станом на початок дня 01 березня 2016 року.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм процесуального права, що полягає у тому, що у позивача відсутня належним чином заповнена первинна транспортна документація, що підтверджує отримання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, у даному випадку - товарно-транспортних накладних, що свідчить про відсутність транспортування палива та є доказом відсутності фактичного здійснення придбання палива ТОВ «Віче» у постачальника ТОВ « 777+».

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк подано не було. В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню,а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено перевірку даних акту інвентаризації обсягів залишку пального, поданого відповідно до п.9 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України щодо відповідності обсягів пального, зазначених в акті інвентаризації, фактичним даним та/або даних бухгалтерського обліку ТОВ «Віче» і складено акт № 26/191/40/19499539 від 29.08.2016 р.

Перевіркою встановлено відхилення між обсягами залишку пального станом на 01.03.2016 р., зазначеними в акті інвентаризації, поданому ТОВ «Віче» до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва, та обсягами залишку пального, визначеними за результатами перевірки, а саме: залишки дизельного палива (код УКТ ЗЕД ) завищено на 31212 кг. (36718,82 л); залишки бензину А-92 (код УКТ ЗЕД ) завищено на 14967 кг (19513,73 л); залишки бензину А-95 (код УКТ ЗЕД ) завищено на 29979 кг (38435,69 л).

За висновками акту перевірки вказані залишки пального підлягають коригуванню на вищезазначені відхилення в системі електронного адміністрування реалізації пального (СЕАРП) станом на 01.03.2016 р.

За результатами розгляду заперечення до акту Головним управлінням ДФС у м. Києві висновки акту залишено без змін.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом в розумінні ч. 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», а лише відображає відомості про господарську операцію перевезення.

Разом з тим, реквізити товарно-транспортної накладної як «дата і час виїзду з підприємства-вантажовідправника», «дата і час прибуття до вантажоодержувача» не є обов`язковими, а, отже, незазначення вказаної інформації не дає підстав вважати товарно-транспортну накладну дефектною.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (надалі - ПКУ), який набрав чинності 01.01.2011 р. (далі - ПКУ).

Відповідно до ст.44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених правових норм для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Разом з тим, відповідно до пп. 212.3.4 п.212.3 ст.212 ПК України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального.

Механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування реалізації пального, порядок роботи системи електронного адміністрування реалізації пального, а також проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків визначається Порядком електронного адміністрування реалізації пального, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. № 113 (далі - Порядок № 113). Система електронного адміністрування реалізації пального (далі - СЕАРП) запроваджується з 1 березня 2016 року.

Згідно з п. 27 Порядку ДФС веде автоматичний облік за допомогою СЕАРП у розрізі платників податку:

обсягів пального, що містяться у виданих та отриманих акцизних накладних та/або розрахунках коригування до акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД;

обсягів пального в розрізі кодів згідно з УКТЗЕД, виробленого на митній території України або ввезеного на митну територію України, з яких сплачено акцизний податок;

обсягів пального в розрізі кодів згідно з УКТЗЕД, на які платники податку зареєстрували заявки в СЕАРП на поповнення обсягів залишку пального за рахунок сплачених через електронні рахунки коштів до бюджету;

обсягів залишків пального, на які платники податку мають право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних у розрізі кодів згідно з УКТЗЕД;

сум сплаченого акцизного податку, овердрафту та залишків сум акцизного податку, в межах яких платники податку мають право зареєструвати заявки на поповнення обсягів залишків пального.

Пунктом 29 Порядку № 113 встановлено, що ДФС в СЕАРП автоматично відкриває платникам податку облікові картки, в яких автоматично обліковуються обсяги залишків пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД, в межах яких платники податку мають право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Згідно з п. 9 підрозділу 5 розділу ХХ ПК України протягом 20 календарних днів, починаючи з 1 березня 2016 року, платник податку зобов`язаний подати контролюючому органу акт проведення інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 1 березня 2016 року із зазначенням адрес об`єктів, на яких зберігаються відповідні обсяги залишків пального, перелік резервуарів, в яких зберігаються обсяги залишку пального, їх технічних параметрів (фізична місткість, що відповідає технічним паспортам), правовстановлюючих документів на відповідні об`єкти та документів, що засвідчують правові підстави експлуатації таких об`єктів. Зазначені у такому акті інвентаризації обсяги залишку пального контролюючий орган враховує у формулі, визначеній пунктом 232.3статті 232 цього Кодексу, як обсяг, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування в системі електронного адміністрування реалізації пального.

Дані акта проведення інвентаризації обсягів залишку пального можуть бути перевірені контролюючим органом у встановленому порядку протягом шести календарних місяців із дня його подання.

При встановленні за результатами перевірки невідповідності обсягів пального, зазначених у акті інвентаризації, фактичним даним та/або даним бухгалтерського обліку підприємства контролюючий орган здійснює відповідні коригування в Єдиному реєстрі електронних акцизних накладних на підставі даних акта перевірки.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Віче» зареєстровано Головним територіальним управлінням юстиції у м.Києві 21.01.1993 р. за № та станом на дату перевірки перебувало на податковому обліку в ДПІ у Шевченківському районі м. Києва. Видами діяльності за КВЕД-2010 є у тому числі роздрібна торгівля пальним, оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

В акті перевірки зазначено, що в період з 01.01.2016 р. по 29.02.2016 р. постачальниками нафтопродуктів для ТОВ «Віче» були ТОВ « 777+» та ТОВ «Галгаз». Доставка придбаного у постачальників палива здійснювалася автомобільним транспортом за замовленням та за рахунок постачальника. Відповідно до первинних документів, наданих до перевірки, транспортування пального відбувалося за рахунок покупців, а саме: з резервуарів пунктів навантаження (розвантаження) ТОВ «Віче» здійснювалась заправка пального безпосередньо у бак автомобілів покупців.

До перевірки надано товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів № 0011 від 27.01.2016 р., № 0047 від 12.02.2016 р., № 0063 від 19.02.2016 р., № 0080 від 28.02.2016 р. та № 0082 від 29.02.22016 р.

Зазначені товарно-транспортні накладні не містять відомостей про осіб, що приймали вантаж, а також інформацію про дату і час виїзду з підприємства-вантажовідправника, дату і час прибуття до вантажоодержувача та виїзду від нього, що, на думку податкового органу, свідчить про відсутність фактичного придбання та транспортування палива та призвело до коригування його залишків в системі електронного адміністрування реалізації пального (СЕАРП).

Суд першої інстанції визнав такі висновки необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п.1 «Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України», затвердженої Наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 р. № 281/171/578/155 встановлено, що вимоги цієї інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб-підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Разом з тим, пп.5.4.1 п.5.4 зазначеної інструкції передбачено, що перевезення нафтопродуктів автомобільним транспортом здійснюється згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 р. № 363 (далі - Правила) та ГОСТ 27352-87 «Автотранспортные средства для заправки и транспортирования нефтепродуктов. Типы, параметры и общие технические требования».

Згідно з п. 1 Правил товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Тобто, наявність чи відсутність товарно-транспортних накладних є лише дотриманням чи порушенням тільки правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов`язані з дотриманням вимог податкового законодавства, та не впливає на формування податкової звітності.

В контексті викладених вище положень суд першої інстанції дійшов висновку, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом в розумінні ч.1 та 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а лише відображає відомості про господарську операцію перевезення.

Крім того, відповідно до п.11.1 Правил товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по-батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що такі реквізити товарно-транспортної накладної як «дата і час виїзду з підприємства-вантажовідправника», «дата і час прибуття до вантажоодержувача», «дата і час виїзду від вантажоодержувача» не є обов`язковими, а отже, незазначення вказаної інформації не дає підстав вважати товарно-транспортну накладну дефектною.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що окремі недоліки в оформленні первинних документів не спростовують наявності у підприємства відповідних господарських операцій. Відсутність реквізитів первинних документів ще не означає їх дефектність; відсутність деталізації в первинних документах не є підставою для визнання нереальності господарських операцій.

Факт придбання пального у контрагентів додатково підтверджується належними первинними документами, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам податкового законодавства, зокрема, видатковими накладними (№ 0037 від 27.01.2016 р., № 0082 від 12.02.2016 р., № 0103 від 19.02.2016 р., № 0121 від 28.02.2016 р., № 0123 від 29.02.2016 р.) та актами приймання-передачі до товарно-транспортних накладних, а також подальшим використанням придбаного товару у власній господарській діяльності.

При цьому, на думку колегії суддів, реальність господарських операцій позивача та його контрагентів щодо поставки палива повинна бути перевірена в окремому порядку шляхом дослідження первинних та бухгалтерських документів, що підтверджують їх виконання.

Предметом перевірки в даному випадку є визначення обсягів залишків пального на заправних станціях: Київська область, Васильківський район, с. Велика Солтанівка; м.Київ, вул. Ольжича, 53. При цьому розрахунок залишків пального на вказаних АЗС повинен розраховуватися

Відповідно до абз. 2 п. 2 ч. 2 р. І Порядку № 113 облік обсягів залишків пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД, який обчислюється за формулою, визначеною пунктом 232.3 статті 232 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), з урахуванням обсягів залишків пального згідно з актом інвентаризації, на який платник має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування до акцизних накладних.

Відповідно до п. 232.3 ст. 232 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування, а також коригування до заявок на поповнення обсягу залишку пального в Єдиному реєстрі акцизних накладних на обсяг реалізованого пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (еАНакл), обчислений за такою формулою:

?АНакл = еАНаклОтр + еАМитн + еЗаявкиПоповн - еКоригЗаявкиПоповн - еАНаклВид - еВтрат,

де:

?АНаклОтр - загальний обсяг пального за отриманими платником податку акцизними накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та розрахунками коригування до них таких акцизних накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі акцизних накладних;

?АМитн - загальний обсяг пального, ввезеного на митну територію України, оформленого належним чином митними деклараціями, з якого сплачено акцизний податок;

?ЗаявкиПоповн - загальний обсяг пального за оформленими та зареєстрованими в системі електронного адміністрування реалізації пального заявками на поповнення обсягу залишку пального, із списанням з облікових карток грошових коштів сплаченого акцизного податку в бюджет, рівних сумі акцизного податку для відповідного обсягу пального;

?КоригЗаявкиПоповн - загальний обсяг пального за оформленими та зареєстрованими в системі електронного адміністрування реалізації пального коригуваннями до заявок на поповнення обсягу залишку пального, за якими зменшується попередньо збільшений обсяг залишку пального;

?АНаклВид - загальний обсяг пального за виданими платником податку акцизними накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та розрахунками коригування до таких акцизних накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі акцизних накладних;

?Втрат - загальний обсяг пального втраченого, як в межах, так і понад встановлені норми втрат, зіпсованого, знищеного, включаючи випадки внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального, що засвідчені відповідним актом втрати, псування чи знищення пального.

Відповідач зазначає, що перевіркою встановлено відхилення між обсягами залишку пального станом на 01.03.2016 р., зазначеними в акті інвентаризації, поданому ТОВ «Віче`та обсягами залишку пального, визначеними за результатами перевірки.

Разом з тим, ознайомившись із актом перевірки, колегія суддів приходить до висновку, що в останньому не зазначено з яких саме документів випливають відхилення в обсягах палива, не наведено розрахунку здійснених коригувань, а відтак посилання відповідача на дефектність товарно-транспортних накладних не можуть бути єдиною та беззаперечною підставою для висновку про наявність відхилень в обсягах залишку пального та здійснення його коригування у акті інвентаризації із послідуючим його вилученням із СЕАРП.

Таким чином, за наслідками розгляду справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко

Повний текст постанови виготовлено 16.05.2019 р.