Справа № 212/6446/17(6-а/212/5/19)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2019 року м. Дніпросправа № 212/6446/17(6-а/212/5/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року (головуючий суддя Козлов Ю.В.) про вжиття заходів судового контролю щодо невиконання судового рішення в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» №900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», №947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268» та довідки №83/32243 від 15.05.2017 року про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Дніпропетровській області протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 перерахунок ти виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» №900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», №947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268» та довідки №83/32243 від 15.05.2017 року про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Дніпропетровській області, посинаючи з 01 січня 2016 року без обмеження граничного розміру.

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду (ст. 267 КАС України) (а.с. 2-8).

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року у справі №212/6446/17(6-а/212/5/19) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 року № 268».

- Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 року № 268», починаючи з 01 січня 2016 року з урахуванням раніше виплачених платежів.

- В решті позовних вимог - відмовлено.

- Встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду (а.с. 27-32).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишено без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2017 р. у справі №№212/6446/17(6-а/212/5/19) - без змін (а.с. 62-63).

23 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подано до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області заяву про вжиття заходів судового контролю щодо невиконання судового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання перерахувати пенсію (а.с. 115-119).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів судового контролю щодо невиконання судового рішення по справі №№212/6446/17(6-а/212/5/19), а саме накладення штрафу згідно чинного законодавства на заступника начальника Головного управління начальника управління з обслуговування громадян ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 154-158).

Позивач ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції оскаржив її в апеляційному порядку (а.с. 166-172, 193-199).

З урахуванням уточненої апеляційної скарги, заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким за невиконання рішення суду по справі №№212/6446/17(6-а/212/5/19), яке набрало законної сили, накласти штраф згідно чинного законодавства на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про те, що постанова КМУ від 21.02.2018 року №103 є підзаконним нормативним актом та не має зворотної дії в часі. Крім того, вказана постанова не врегульовує порядок виконання судового рішення про зобов`язання провести перерахунок і виплату пенсії, а тому посилання на неї Відповідачем при виконанні рішення суду є безпідставним, оскільки таким чином останній має намір на власний розсуд внести корективи в обраний Позивачем спосіб захисту порушеного права, який не може бути здійснений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті, до чого також зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 11.11.2014 року (справи №21-394а14, №21-475а14), від 25.11.2014 року (справа №21-506а14), від 13.01.2015 року (справа №21-604а14), від 17.02.2015 року (справа №21-622а14), а також Верховним Судом у постанові від 30.01.2018 року (справа №281/1820/14-а).

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали суду, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 4 статті 372 КАС України передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Колегією суддів встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №56059153, з виконання виконавчого листа по справі №№212/6446/17(6-а/212/5/19), виданого 22 березня 2018 року Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести йому перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантії соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", №947 від 18 листопада 2015 року "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України» від 09 березня 2006 року № 268 з 01 січня 2016 року з урахуванням раніше виплачених платежів.

Державним виконавцем 28 березня 2018 року відкрито виконавче провадження, про що винесено відповідну постанову, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження. Боржником рішення суду виконано частково, перерахунок з 01.01.2016 по 31.12.2017 у розмірі 39 933,63 гривень йому не виплачено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, листом від 04.04.2018 за вих. № 7589/08-01/27 повідомило відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, зазначивши, що доплату за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 року ОСОБА_1 буде виплачено в порядку, визначеному п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Відповідно до статті 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262), призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Частиною 4 статті 63 Закону №2262 передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

На виконання ч.4 ст.63 Закону №2262 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категорія осіб» (далі - Постанова №103).

Відповідно до пункту 3 Постанови №103 Кабінет Міністрів України постановив перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

- з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

- з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вказана Постанова №103 фактично запровадила поетапний порядок виплати пенсій колишнім військовослужбовцям, перерахованих за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», при цьому обумовивши виплату перерахованих пенсій виділенням коштів на їх фінансування з державного бюджету.

Про вказані обставини, а саме, що перерахована на підставі судового рішення сума пенсії буде виплачена відповідно до ч.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», Позивачем було повідомлено державного виконавця.

Головне управління є територіальним органом Пенсійного фонду України, яке діє на підставі Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485 (далі - Положення).

Відповідно до пп. 4 та 5 п.4 Положення основним завданням Головного управління є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплата пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, а також призначення (перерахунок) та виплата пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства (п.п. 20, 29 ст. 116 Бюджетного кодексу України).

З аналізу вищевикладених правових норм, колегія суддів дійшла висновку про те, що фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

За таких обставин, відсутність відповідного фінансування із державного бюджету, є поважною причиною, в розумінні статей 63 та 75 Закону №1404, для тимчасового невиконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду в Дніпропетровській області в частині виплат за період 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

При цьому, колегія суддів зауважує на те, що накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право стягувача на отримання бюджетних коштів.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а та від 13.06.2018 року по справі №757/29541/14-а.

На залежність розмірів соціальних виплат від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 26.12.2011 р. N 20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік".

У цьому Рішенні вказано, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Як відзначив Конституційний Суд України, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Цим Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VІІ Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 р. № 2857-VІ з наступними змінами.

У рішенні Конституційного Суду України від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 зазначено, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Також, в цьому Рішенні вказано, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Аналіз вищевказаних рішень вказує, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень.

Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2.1 рішення від 26.12.2011 р. N 20-рп/2011).

Також, колегія суддів зазначає, що спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в спірних правовідносинах нормативно.

У разі набрання чинності рішенням суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії за певний період, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

Стосовно посилань заявника апеляційної скарги на постанови ВСУ від 11.11.2014 року (справи №21-394а14, №21-475а14), від 25.11.2014 року (справа №21-506а14), від 13.01.2015 року (справа №21-604а14), від 17.02.2015 року (справа №21-622а14) та ВС від 30.01.2018 року (справа №281/1820/14-а), колегія суддів звертає увагу на те, що у вказаних справах судами касаційної інстанції розглядалось питання правомірності зміни способу і порядку виконання рішення суду.

Висновки судів касаційної інстанції у перелічених постановах зводяться до того, що зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання органу ПФУ здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною.

При цьому, в даному випадку, судом першої інстанції досліджувалось питання щодо правомірності притягнення Відповідача до відповідальності за часткове невиконання рішення суду, а не стосовно зміни способу і порядку виконання рішення суду.

Крім того, колегія суддів не вбачає в діях Відповідача, які полягають у частковому виконанні рішення суду першої інстанції у цій справі, мети втрутитись в обраний Позивачем спосіб захисту порушеного права, оскільки дії Відповідача по виконанню рішення суду відбувались в межах його повноважень та у спосіб, що перебачений чинним законодавством.

Щодо посилань заявника апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 року у справі №826/3858/18, в яких судами встановлено не відповідність постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категорія осіб» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», колегія суддів зазначає таке.

Предметом дослідження у справі №826/3858/18, як і у справі №826/4958/18 були саме п.п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", у той час як, в даній справі, Відповідач діяв у порядку, визначеному п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», який нечинним визнано не було.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що, виконуючи постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року у справі №212/6446/17(6-а/212/5/19), Відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що перебачений чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA vs UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно, об`єктивно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, ухвала суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів судового контролю щодо невиконання судового рішення прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і тому підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року у справі №212/6446/17(6-а/212/5/19) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова