Справа № 440/3822/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 р.Справа № 440/3822/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, м. Полтава, повний текст складено 02.01.19 року по справі № 440/3822/18

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якій, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області у винесенні незаконного рішення №130 від 10.04.2018 про відмову в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 часу перебування за кордоном разом з чоловіком військовослужбовцем ОСОБА_2 в Центральній групі військ в період з 01.12.1986 по 24.05.1991;

- зобов`язати Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в 22 роки 11 місяців 17 днів страховий стаж за період з 01.12.1986 по 30.06.1989 та з 28.03.1991 по 24.05.1991, отриманий під час перебування за кордоном (Чехословаччина) разом з чоловіком військовослужбовцем в Центральній групі військ СРСР в період з 01.12.1986 по 24.05.1991, та призначити ОСОБА_1 пенсію з часу звернення з заявою про призначення пенсії з 03.04.2018.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне та не в повному обсязі застосування судом діючого законодавства, неврахування наявних письмових доказів та свідчень сторони позивача, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до пункту 13 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток № 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військово-навчальних (навчальних) закладів, підприємств, установ і організацій в порядку, що визначається Міноборони. В свою чергу, судом першої інстанції не прийнятий до уваги пункт вказаного положення, розділу «Документи, що підтверджують трудовий стаж», який встановлює, що у разі відсутності таких документів приймаються довідки, видані архівними установами. До позову в якості письмових доказів були надані довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації, які не прийняті судом до уваги. Також, суд не прийняв до уваги пояснення позивача щодо неможливості працевлаштування за спеціальністю в період з 01.12.1986 по 30.06.1989 у зв`язку з тим, що чоловік - військовослужбовець неодноразово переводився на території Чехословаччини на нове місце служби, де фактично на місцях, де можливо було влаштуватися на роботу за спеціальністю, працювали дружини інших військовослужбовців. Така можливість виникала лише при звільненні з посади когось з дружин військовослужбовців. Неможливість працевлаштування у період з 28.03.1991 по 24.05.1991 виникла у зв`язку з виводом Радянського військового контингенту з території Чехословаччини, при якому в першу чергу закрилися всі місця для можливого працевлаштування. Окрім того, довідок про неможливість працевлаштування за спеціальністю на той час ніхто з командування військових частин чи військових комісаріатів не видавав, так як таке не було передбачене діючим законодавством СРСР. Всі військові частини, де служив чоловік та де позивач перебувала разом з ним, були ліквідовані разом з розпадом СРСР.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу - безпідставною, у зв`язку з чим просить її залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 р. - без змін.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги , наполягали на її задоволенні.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 03.04.2018 ОСОБА_1 звернулася до Полтавського ОУПФУ Полтавської області із заявою та документами про призначення пенсії за віком .

Рішенням Полтавського ОУПФУ Полтавської області від 10.04.2018 №130 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за відсутністю необхідної тривалості страхового стажу 25 років. В обґрунтування зазначеного рішення вказано, що аналіз наданих 03.04.2018 документів ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком свідчить, що тривалість страхового стажу, набутого нею, становить 22 роки 11 місяців 17 днів. Згідно довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 14.06.2017 №179/2/1303/1318 надати підтвердження знаходження позивача за кордоном разом з чоловіком в Центральній групі військ немає можливості, тому що необхідні відомості в архіві відсутні.

Вищезазначене стало підставою для звернення ОСОБА_1 з заявою до Октябрського районного суду м. Полтави про встановлення факту перебування її за кордоном разом з чоловіком військовослужбовцем - ОСОБА_2 в Центральній групі військ в період з 01.12.1986 по 24.05.1991.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.08.2018 у справі №554/5419/18 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Шевченківського району в м. Полтаві - задоволено. Встановлено факт перебування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за кордоном (Чехословаччина) разом з чоловіком військовослужбовцем в Центральній групі військ СРСР в період з 01.12.1986 року по 24.05.1991 року .

16.10.2018 ОСОБА_1 повторно звернулася до Полтавського ОУПФУ Полтавської області із заявою (вхідний №779/Л-14 від 16.10.2018) про призначення пенсії по досягненню 58 років 6 місяців за умови страхового стажу не менше 25 років , до якої додала наступні документи: копію рішення Полтавського ОУПФУ Шевченківського району в м. Полтаві №130 від 10.04.2018 , копію паспорту та податкового номера на ім`я ОСОБА_1 , копію виписки з послужного списку особистої справи ОСОБА_2 , виданого Полтавським обласним військовим комісаріатом , копію архівної довідки Федеральної державної казенної установи "Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації" №5/100047 від 16.10.2017, копію архівної довідки Федеральної державної казенної установи "Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації" №5/103071 від 09.11.2017 , копію архівної довідки Федеральної державної казенної установи "Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації" №5/100114 від 30.10.2017 , копію рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16.08.2018 по справі №554/5419/18 , копію трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 .

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 16.10.2018 листом Полтавське ОУПФУ Полтавської області від 24.10.2018 №779/Л-14 позивача повідомило, що призначити пенсію за віком з урахуванням рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16.08.2018 по справі №554/5419/18 немає правових підстав, оскільки необхідна тривалість страхового стажу не підтверджена у встановленому законодавством порядку.

Не погодившись з діями відповідача щодо винесення рішення №130 від 10.04.2018, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо винесення рішення №130 від 10.04.2018 ґрунтуються на вимогах законодавства України, підстави для призначення пенсії ОСОБА_1 відсутні у зв`язку з відсутністю необхідної тривалості страхового стажу - 25 років, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Частиною 1 статті 24 цього Закону визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з приписами частини 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 3 статті 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що дружинам (чоловікам) військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, до загального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком, зараховується період проживання разом з чоловіком (дружиною) в місцевостях, де не було можливості працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеного Закону, Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у трудовій книжці позивача відсутні записи про роботу з 01.12.1986 по 30.06.1989 та з 28.03.1991 по 24.05.1991 (а.с. 48-50).

Відповідно до пункту 13 Порядку № 637 період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток № 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військово-навчальних (навчальних) закладів, підприємств, установ і організацій в порядку, що визначається Міноборони. При цьому для дружин військовослужбовців, звільнених з дійсної військової служби до 1 січня 1990 р., період проживання з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які видаються військовими комісаріатами.

Аналіз пункту 13 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній дає підстави для висновку про те, що період проживання дружин військовослужбовців, звільнених з дійсної військової служби до 1 січня 1990 року, з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю підтверджується довідками, які видаються військовими комісаріатами, а військовослужбовців звільнених з дійсної військової служби після 1 січня 1990 року довідками, виданими командирами (начальниками) військових частин, військово-навчальних (навчальних) закладів, підприємств, установ і організацій в порядку, що визначається Міноборони.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 - чоловік позивача звільнений з військової служби 28.05.2004, що підтверджується копією виписки з послужного списку (а.с. 43, зворот а.с. 43).

Оскільки чоловіка ОСОБА_1 ОСОБА_2 було звільнено з військової служби 28.05.2004, тобто після 1 січня 1990 року, довідку про відсутність можливості працевлаштування за спеціальністю ОСОБА_1 мав видати командир (начальник) військової частини, в якій проходив службу ОСОБА_2 , або командир військової частини її правонаступниці у разі розформування військової частини, в якій проходив службу ОСОБА_2 .

Зазначена позиція підтверджена висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.02.2019 у справі № 809/4401/15.

Разом з тим, позивачем не надано ані відповідачу, ані суду відповідну довідку про відсутність можливості працевлаштування за спеціальністю ОСОБА_1 .

Порядок видачі вищезазначеної довідки визначений наказом Міністра оборони СССР № 27 від 15.01.1990, який передбачав, що для отримання таких довідок дружини військовослужбовців подають на ім`я командирів військових частин Міністерства оборони СРСР за місцем проходження дійсної військової служби їх чоловіками письмову заяву і документи, які підтверджують неможливість працевлаштування після 1 січня 1990 р. за спеціальністю в місцевостях СРСР. При цьому дружинам військовослужбовців, які проходили раніше дійсну військову службу в місцевостях, де була відсутня можливість працевлаштування дружин за спеціальністю, довідки видаються за останнім місцем служби військовослужбовців в порядку, встановленому цією Тимчасовою інструкцією, без надання документів, які підтверджують неможливість їх працевлаштування.

Дружини військовослужбовців, які проходили дійсну військову службу за кордоном, документи, які підтверджують неможливість працевлаштування за спеціальністю за кордоном, не надають.

З вищезазначеного вбачається, що отримання довідки можливе за особистого звернення дружини військовослужбовця.

Проте, в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про звернення позивача про отримання цієї довідки, що спростовує доводи позивача про неможливість надання довідки з незалежних від неї причин.

Вищезазначене спростовує і доводи апеляційної скарги про те, що довідок про неможливість працевлаштування за спеціальністю на той час ніхто з командування військових частин чи військових комісаріатів не видавав, так як таке не було передбачене діючим законодавством СРСР, оскільки порядок видачі вищезазначеної довідки був визначений наказом Міністра оборони СССР № 27 від 15.01.1990.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що позивачем взагалі не надано жодних доказів на підтвердження того, що під час перебування ОСОБА_1 за кордоном (Чехословаччина) разом з чоловіком військовослужбовцем в Центральній групі військ СРСР у період з 01.12.1986 по 30.06.1989 та з 28.03.1991 по 24.05.1991 не було можливості працевлаштування позивача ОСОБА_1 за спеціальністю "товарознавство та організація торгівлі промисловими товарами", за якою позивач у 1980 році закінчила Полтавський кооперативний технікум (диплом НОМЕР_2 ) .

Посилання позивача в апеляційній скарзі на довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації, надані в якості доказів до позовної заяви, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки зазначені довідки не підтверджують факт неможливості працевлаштування за спеціальністю.

Більш того, можливість працевлаштування позивача за спеціальністю під час перебування ОСОБА_1 за кордоном ( ОСОБА_3 ) підтверджується записами у трудовій книжці позивача, зокрема, 31.07.1989 позивач була прийнята на посаду продавця продовольчого магазину 427 відділення торгівлі (запис №6), з якої звільнена 20.03.1990 (запис №7) , та 21.03.1990 ОСОБА_1 прийнята в порядку переводу на посаду продавця прод. товарів ІІ категорії маг. №16 378 відділу торгівлі (запис №8), з якої звільнена 27.03.1991 за власним бажанням у зв`язку з переводом чоловіка військовослужбовця за новим місцем служби (запис №9).

При цьому, періоди роботи ОСОБА_1 з 31.07.1989 по 20.03.1990 та з 21.03.1990 по 27.03.1991 були зараховані відповідачем до страхового стажу позивача, що підтверджується письмовими поясненнями представника відповідача та рішенням №14, копія якого наявна у матеріалах справи .

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів дійшла висновку, що Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області у спірних відносинах діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо винесення рішення №130 від 10.04.2018 та зобов`язання призначити пенсію ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідної тривалості страхового стажу - 25 років, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, відмова відповідача зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в 22 роки 11 місяців 17 днів, страховий стаж за період з 01.12.1986 по 30.06.1989 та з 28.03.1991 по 24.05.1991, отриманий під час перебування за кордоном (Чехословаччина) разом з чоловіком військовослужбовцем в Центральній групі військ СРСР в період з 01.12.1986 по 24.05.1991 та призначити ОСОБА_1 пенсію з часу звернення з заявою про призначення пенсії з 03.04.2018, є правомірною.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив в задоволенні адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

З урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 року по справі № 440/3822/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя З.Г. Подобайло
Судді Н.С. Бартош А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 20.05.2019 року