Справа № 522/20402/18
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/12/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До суду 20.11.2018 року надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за яким просила визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №699-ДК/0220По/08/01-18 від 01.11.2018 року про накладення адміністративного стягнення. Також просила поновити строк на оскарження вказаної постанови.

В обґрунтування позову зазначила, що 01.11.2018 року заступником головного державного інспектора у сфері контролю за використанням та охороною земель і дотриманням законодавства України про охорону земель в Одеській області Задорожною Н.В. була винесена постанова №699-ДК/0220По/08/01/-18 від 01.11.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 53 КУпАП та накладення на неї штрафу за порушення правил використання земель у розмірі 425,00 грн.. Оскаржувану постанову було отримано представником позивача 14.11.2018 року, тому вважають, що строк на подання відповідного позову ними пропущено не було.

Зазначену постанову вважають протиправною з огляду на наступне. Зазначили, що у користуванні позивачки на умовах оренди знаходиться земельна ділянка, пл.. 0,0903 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: НОМЕР_1 , цільове призначення - для індивідуального дачного будівництва. Згідно оскаржуваної постанови , перевіркою з виїздом на місце нібито було встановлено, що фактично на земельній ділянці розташовані об`єкти туристичної інфраструктури, ділянка використовується для зайняття комерційною діяльністю, доступ на земельну ділянку обмежений, ділянка охороняється обслуговуючим персоналом готелю «Goodzoneclub». Між тим, позивачка вказує, що зазначене не відповідає дійсності, жодні об`єкти туристичної інфраструктури відсутні на земельній ділянці, земельна ділянка не використовується для зайняття комерційною діяльністю, та докази протилежного відсутні. За вказаних обставин вважає, що у даному випадку відсутній такий елемент складу адміністративного правопорушення як вина особи, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Крім того, позивачка посилалась на те, що не отримувала протокол про адміністративне правопорушення від 18.10.2018 року та належним чином не була повідомлена про час та місце винесення постанови, у результаті чого була позбавлена можливості надати свої пояснення. Вважає, що відповідач прийняв оскаржувану постанову без дотримання порядку розгляду адміністративних матеріалів (за відсутності позивачки та доказів про її належне сповіщення), у порушення діючого законодавства. За викладених обставин звернулась до суду з дійсним позовом.

Ухвалою від 17.12.2018 року відкрито провадження у справі з призначеним до розгляду на 30.01.2019 року.

Ухвалою суду від 09.01.2019 року було розглянуто та задоволено клопотання представника позивача, витребувано із Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) належним чином засвідчені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, на підставі яких заступником головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням законодавства України про охорону земель в Одеській області Задорожньою Н.В. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №699-ДК/0220По/08/01/-18 від 01.11.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 53 КУпАП.

У зв`язку з неявкою сторін 30.01.2019р. розгляд справи був відкладений на 22.02.2019р.

До суду 22.02.2019 року надійшов відзив на позов від представника відповідача. згідно якого позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. Представник посилався на те, що на виконання наказу ГУ Держгеокадастру в Одеській області «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» №699-ДК від 31.07.2018 року було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки з регіональною особливістю на території Білгород-Дністровського району Одеської області за кадастровим номером НОМЕР_1 . Перевіркою з виїздом на місце (акт обстеження земельної ділянки за №699-ДК/978/АО/10/01/-18) встановлено, що земельна ділянка комунальної власності пл.. 0,0903 га, із кадастровим номером НОМЕР_1 , категорія земель рекреаційного призначення, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , використовується для зайняття комерційною діяльністю (розміщення відпочиваючих). На вказаній земельній ділянці розташовані об`єкти туристичної інфраструктури, а саме: шезлонги, тіньові навіси, басейн тощо. Доступ до земельної ділянки обмежений, ділянка охороняється обслуговуючим персоналом готелю «Goodzoneclub», на ділянці рослинний покрив відсутній, інформація про земельну ділянку внесена до Державного земельного кадастру. Відповідно до інформації Національної кадастрової системи та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка перебуває у користуванні на праві оренди у гр.. ОСОБА_1 відповідно до договору оренди земельної ділянки б/н від 30.06.2017 року, виданого Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області строком на 49 років. За результатами перевірки встановлено, що користувач земельної ділянки ОСОБА_1 у порушення ст. 98, п. «г» ч.1 ст. 211 ЗК України використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням. За фактом виявленого порушення державним інспектором Сиротою І.О. було складено протокол про адміністративне правопорушення №699-ДК/0223П/07/01/-18 від 18.10.2018 року. Зазначили, що ОСОБА_1 відмовилась отримати другий примірник протоколу, про що у протоколі зроблена відповідна відмітка та наявні підписи свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. На виконання вимог п. 6 Інструкції Головним управлінням було направлено позивачці другий примірник протоколу рекомендованим листом, що на думку представника спростовує твердження позивачки щодо не сповіщення її про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Між тим, остання не скористалась своїм правом та на розгляд справи не з`явилась. Із урахуванням строків, визначеного законодавством для розгляду справ даної категорії, справу було розглянуто за відсутності позивача. За результатами розгляду матеріалів адміністративного правопорушення головним державним інспектором Задорожною Н.В. було встановлено винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП, та відносно неї винесено відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення №699-ДК/0220По/08/01/-18. З урахуванням викладеного вважають, що підстав для скасування оскаржуваної постанови немає, остання була прийнята у відповідності та згідно вимог чинного законодавства.

22.02.2019 року розгляд справи за клопотанням сторін було відкладено на 12.04.2019 року.

У зв`язку з неявкою сторін 12.04.2019р. розгляд справи був відкладений на 15.05.2019р..

У судове засідання 15.05.2019 року з`явився представник позивача Якових Є.В., позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Черній І.Ю. з`явився в судове засідання, проти задоволення позову заперечував з підстав, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними документи та матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Із матеріалів справи судом встановлено, що на виконання наказу ГУ Держгеокадастру в Одеській області «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» №699-ДК від 31.07.2018 року було 27.09.2018р. проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки з регіональною особливістю на території Білгород-Дністровського району Одеської області за кадастровим номером НОМЕР_1 .

Перевіркою з виїздом на місце (акт обстеження земельної ділянки за №699-ДК/978/АО/10/01/-18 від 27.09.2018р.) встановлено, що земельна ділянка комунальної власності пл.. 0,0903 га, із кадастровим номером НОМЕР_1 , категорія земель рекреаційного призначення, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.35-44).

Відповідно до інформації Національної кадастрової системи та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка перебуває у користуванні на праві оренди у гр.. ОСОБА_1 відповідно до договору оренди земельної ділянки б/н від 30.06.2017 року, виданого Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області строком на 49 років.

Перевіркою встановлено, що на фактично на земельній ділянці розташовані об`єкти туристичної інфраструктури, а саме: шезлонги, тіньові навіси, басейн тощо, ділянка використовується для зайняття комерційною діяльністю (розміщення відпочиваючих). Доступ до земельної ділянки обмежений, ділянка охороняється обслуговуючим персоналом готелю «Goodzoneclub», на ділянці рослинний покрив відсутній, інформація про земельну ділянку внесена до Державного земельного кадастру. Встановлено, що вид використання земельної ділянки гр.. ОСОБА_1 не відповідає призначенню визначеному документацією із землеустрою.

За цим фактом державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог земельного законодавства України про охорону земель головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Білгород-Дністровському, Татарбунарському районах та м. Білгород-Дністровський управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру в Одеській області Сиротою І.О. 27.09.2018 року було складено акт №699-ДР/701/АП/09/01/-18 перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки.

Між тим, даний акт не містить відповідних записів щодо проведення такої перевірки у присутності позивача або відмови останньої ознайомитись із ним та отримати акт.

18.10.2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру в Одеській області Сиротою І.О. було складено відносно ОСОБА_4 протокол №699-ДК/0223П/07/01/-18 про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 53 КУпАП та ст. 211 Земельного кодексу України.

01.11.2018 року за результатами розгляду матеріалів адміністративного правопорушення заступником головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням законодавства України про охорону земель в Одеській області Задорожною Н.В. було встановлено винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП, та відносно неї винесено відповідну постанову№699-ДК/0220По/08/01/-18 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн..(а.с.45-49)

Вказану постанову було винесено за відсутності позивачки, копію постанови було отримано представником позивачки 14.11.2018 року.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ч.1 ст. 5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Кодексом України про адміністративні правопорушення закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

У відповідності до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Юридичною підставою для відповідальності є склад правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У відповідності до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У відповідності до ст.11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

У відповідності до ст. 53 КУпАП, використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об`єктів, які негативно впливають на стан земель, неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`яти до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно до положень ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Згідно вимог ч.5 ст. 259 КУпАП, у разі вчинення порушень земельного законодавства, якщо особу порушника неможливо встановити на місці вчинення порушення, державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель можуть доставляти осіб, які вчинили ці правопорушення, до поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, ст.268 КУпАП передбачає можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише за наявності у справі відомостей про належне повідомлення цієї особи про час і місце розгляду цієї справи та за відсутності її клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, акт перевірки було складено працівником ГУ Держагеокадастру в Одеській області 27.09.2018 року. З даного акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки вбачається, що графа «Підпис осіб, які були присутні при перевірці» не заповнена, графа «Копія цього акта відправлена поштою» не заповнена, що свідчить про відсутність позивача при проведенні перевірки та не направлення копії акта Позивачу. Доказів протилежного матеріали справи не містять та з боку відповідачів не надано.

Протокол про адміністративне правопорушення №699-ДК/0223П/07/01/-18 відносно ОСОБА_1 складено 18.10.2018 року, при цьому зазначено про те, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, від підпису відмовилась. Свідками правопорушення зазначено: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ..

Між тим, до суду не надано доказів щодо виклику позивачки або її доставки до поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення на виконання вимог ч.5 ст. 259 КУпАП.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо направлення та, у свою чергу, отримання позивачкою відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно неї, та Акту перевірки, а також доказів щодо обізнаності позивачки про час та місце розгляду справи.

У протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 31.10.2018 року о 11 год. 00 хв.. У подальшому, 31.10.2018 року позивачці було адресовано повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення на наступний день 01.11.2018 року, при цьому відсутні докази про його направлення та вручення позивачу.

Проте, суд не приймає до уваги Повідомлення про розгляду справи про адміністративне правопорушення № 18-15-0.43-2293/90-18 від 31.10.2018 року. У відповідності до ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Однак, матеріали справи доказів отримання позивачкою даного повідомлення не містять. При цьому суд вбачає, що перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення з 31.10.2018 року на наступний день 01.11.2018 року суперечить вимог ст. 277-2 КУпАП.

З огляду на те, що нормативні строки пересилання поштової кореспонденції в межах одного місця складають не менше 2-х днів, то Позивач не міг отримати таке повідомлення, так як дата його складання становиться 31.10.2018 року, а постановою про адміністративне правопорушення розглянуто наступного дня, 01.11.2018 року. Зазначене фактично свідчить про неналежне сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення за ст. 53 КУпАП.

Таким чином, суд погоджується із доводами представника позивача з приводу того, позивачка не отримувала протокол про адміністративне правопорушення від 18.10.2018 року та належним чином не була повідомлена про час та місце розгляду справи, в результаті чого була позбавлена можливості надати свої пояснення. Справу у відношенні позивача про адміністративне правопорушення розглянуто у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та за відсутності доказів про належне сповіщення її про дату, час та місце розгляду справи. Таким чином відповідач прийняв постанову про накладення штрафу без дотримання порядку розгляду адміністративних матеріалів, в порушення діючого законодавства не повідомив позивача про час і місце розгляду справи про правопорушення, що позбавило позивача скористатись правами, передбаченими ст. ст.256, 268 КУпАП.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України, при цьому, у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

При цьому, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, винесена відповідачем постанова розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали, протоколом про адміністративне правопорушення т. і.), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошувалось, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Між тим, у матеріалах справи не міститься достатніх доказів, які б підтверджували вину позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП, зокрема, такі докази не зазначені і в протоколі про адміністративне правопорушення щодо використання позивачкою земельною ділянки не за цільовим призначенням.

Суд також приймає до уваги, що в ході судового розгляду представником позивача було надано до суду висновок експерта №ЕС-2502-1-1285.19 від 27.03.2019 року, складений за результатами проведеної комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи. Експертизою встановлено, що на земельній ділянці площею 0,0903 га із кадастровим номером НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , наявні наступні будівлі та споруди: басейн, обкладений плиткою, дерев`яний навіс без фундаменту, бетонне вимощення.. За результатами зіставлення візуально-інструментального обстеження з вимогами нормативно-правових актів у галузі будівництва, приймаючи до уваги те, що вид використання земельної ділянки - для індивідуального дачного будівництва, експерт прийшов до висновку про те, що будівлі та споруди, які розташовані на земельній ділянці площею 0,0903 га із кадастровим номером НОМЕР_1 , можна віднести до господарських будівель та споруд.

Відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі « Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, відсутність складу адміністративного правопорушення, а також порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП, недотримання вимог щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи є підставою для визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 01.11.2018 року, винесеної Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області.

Згідно вимог ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.123КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду із позовом про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як зазначає позивач, оскаржувану постанову від 01.11.2018 року отримав її представник лише 14.11.2018 року, тому строк звернення до суду з даним позовом нею пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , зважаючи на те, що всі підстави позову були обґрунтовані та доведені.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 19, 55, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 33, 53, 268, 285 КУпАП, ст.ст.2, 5-10, 19, 44, 72-78, 122-123, 229, 241-246, 272, 286, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 699-ДК/0220По/08/01/-18 від 01.11.2018 року задовольнити в повному обсязі.

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на оскарження постанови Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №699-ДК/0220По/08/01/-18 від 01.11.2018 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №699-ДК/0220По/08/01/-18 від 01.11.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.05.2019 року.

Суддя Домусчі Л.В.