Справа № 360/1075/19
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1075/19

Луганський окружний адміністративний суду у складі

головуючого судді - Петросян К.Є.,

за участю: секретаря судового засідання - Грищенко М.І.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (далі УСЗН Сєвєродонецької міської ради або відповідач), в обґрунтування якого зазначено наступне.

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1 від 22.05.2007, та має статує учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 1997 року, що підтверджується посвідченням учасника війни серії НОМЕР_2 від 08.09.1997.

Єдиним доходом позивача є пенсія за віком, розмір якої до листопада 2018 року становив 2 843,19 грн, з грудня 2018 - 2 865,24 грн.

Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 04.05.1967, де проживає разом з онуком - ОСОБА_2 , про що свідчать відповідні записи у домовій книзі та довідка про склад сім`ї від 05.03.2019 № 5714.

До 01.01.2019 позивач користувалася пільгами з оплати комунальних послуг та мала 50-ти відсоткову знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) у відповідності до норм ст. 14 Закону Укра`іни «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Повідомленням № 313 від 19.02.2019 про відсутність права на отримання пільг відповідач повідомив позивача про те, що ОСОБА_1 , учасник війни, не має права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом та скрапленим газом, що надаються з урахуванням доходу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 01.01.2019 у зв`язку з тим, що розмір доходу перевищує встановлену межу.

Позивач вважає дії відповідача такими, що суперечать Конституції України та законам України, оскільки об`єктивно не існувало правових підстав для позбавлення позивача як учасника війни пільги на оплату комунальних послуг, а перевищення встановленої межі у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту у вигляді встановлених законом пільг на оплату комунальних послуг.

На підставі викладеного, просить суд:

- визнати противоправними дії УСЗН Сєвєродонецької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в праві отримання пільг як учаснику війни відповідно до ст. 14 Закону України «Про ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 01 січня 2019 року;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради надати ОСОБА_1 пільги учасника війни у повному обсязі відповідно до ст. 14 Закону України «Про ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 01 січня 2019 року.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибула у судове засідання, через канцелярію суду від представника позиваача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибув. Заявою від 11.05.2019 розгляд справи просив здійснювати за його відсутності (а.с.43).

Правом надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, заявою від 10.04.2019 зазначив наступне.

Відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 №39 «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» надання зазначеної пільги припинено, у зв`язку з отриманням позивачем з 01.01.2019 пенсії у розмірі, що перевищує величину доходу, який дає право на податкову пільгу (2690,00 грн). Листом від 19.02.2019 №313 позивача повідомлено про відсутність права на отримання пільг. Тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.90 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1 від 22.05.2007, та має статує учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 1997 року, що підтверджується посвідченням учасника війни серії НОМЕР_2 від 08.09.1997 (а.с.10).

Позивач є отримувачем пенсії за віком, розмір якої до листопада 2018 року становив 2 843,19 грн, з грудня 2018 - 2 865,24 грн, на підтвердження чого надано довідка УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 01.03.2019 (а.с.16).

Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 04.05.1967, де проживає разом з онуком - ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними записами у домовій книзі та довідкою про склад сім`ї від 05.03.2019 № 5714 (а.с.8, 11-15).

До 01.01.2019 позивач користувалася пільгами з оплати комунальних послуг та мала 50-ти відсоткову знижку з оплати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) у відповідності до норм ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Повідомленням № 313 від 19.02.2019 про відсутність права на отримання пільг відповідач повідомив позивача про відсутність у позивача права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом та скрапленим газом, що надаються з урахуванням доходу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 01.01.2019 у зв`язку з тим, що розмір доходу перевищує встановлену межу (а.с.17).

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вбачається, що закон спрямований на захист ветеранів війни, шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організапії соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни надаються такі пільги: 50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю); 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Згідно із ч. 6 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» установлено, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затверджений постановою КМУ від 04.06.2015 № 389 (далі - Порядок), у зв`язку з прийняттям Закону України від 28.12.2014 № 76-УІП «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Відпповідно до п.1 Порядку вбачається, що цей порядок визначає механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами, а також підтвердження права на інші види пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо) відповідно до законодавства.

Згідно з п.3 Порядку, пільги, зазначені у п.1 цього Порядку, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

З вищенаведеного вбачається, що єдиною підставою надання учасникам війни пільг, передбачених пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є умова, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не повинен перевищувати величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Згідно з підпунктом 169.4.1 п. 169.4 ст. 169 Податкового кодексу України право на податкову соціальну пільгу мають особи, місячний дохід яких не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Отже, якщо середньомісячний сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, низка пільг учасникам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, не надається. Тобто наслідком запровадження умови для надання окремих пільг стало їх скасування для певного кола осіб.

Крім того, встановивши у ч. 6 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» умову для отримання окремих пільг, держава переклала обов`язок щодо соціального захисту учасників війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, на членів їхніх сімей, що не відповідає суті конституційних гарантій щодо забезпечення соціального захисту цих осіб. Такий підхід нівелює позитивний обов`язок держави щодо соціального захисту вказаних осіб та членів їхніх сімей у розумінні ч. 5 ст. 17 Конституції України.

Аналогічного висновку дійшов Конституційний Суд України у рішенні від 18.12.2018 у справі № 1-6/2018(2791/15) про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей, наголосивши, що забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них частиною першою статті 65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України в поєднанні з частиною першою цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.

Вказаним рішенням Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними):

- абзац другий підпункту 1, абзац другий підпункту 2, абзаци другий, третій, четвертий підпункту 3 пункту 9 розділу I Закону України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII;

- частину шосту статті 14, частину другу статті 16 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII зі змінами.

Абзац другий підпункту 1, абзац другий підпункту 2, абзаци другий, третій, четвертий підпункту 3 пункту 9 розділу I Закону України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, частина шоста статті 14, частина друга статті 16 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У зв`язку з тим, що абзац другий підпункту 1, абзац другий підпункту 2, абзаци другий, третій, четвертий підпункту 3 пункту 9 розділу I Закону України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, згідно з якими виключено окремі положення Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII зі змінами, втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, застосуванню підлягатимуть пункти 7, 16 частини першої статті 14, пункти 7, 18 частини першої статті 15, пункти 6, 15, 16 частини першої статті 16 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII у редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII.

Отже, норма ч. 6 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо надання пільг за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, втратила свою чинність з підстав визнання її неконституційною.

Ч. 6 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» поточної редакції чітко визначено що: «Частину шосту статті 14 визнано такою, що не відповідає Конституції (є неконституційною) згідно з Рішенням Конституційного Суду № П-р/2018 від 18.12.2018».

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи у сукупності зібрані по справі докази, суд вважає протиправним повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 19.02.2019 № 313 про відсутність права на отримання пільг у ОСОБА_1 як учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.01.2019, оскільки останнє не ґрунтується на вимогах закону.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із прийняттям відповідачем повідомлення від 19.02.2019 № 313 про відсутність права на отримання пільг у ОСОБА_1 як учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.01.2019, а не з діями, вчиненими останнім з метою виконання своїх функцій та повноважень, суд, з урахуванням ч.2 ст.9 КАС України, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з обранням належного способу захисту порушеного права позивача шляхом визнання протиправним та скасування повідомлення від 19.02.2019 № 313 та зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 , як учаснику війни, пільгу з оплати послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом та скрапленим газом, що надається відповідно до ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з 01.01.2019.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (, місце реєстрації: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 15-Б) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 19.02.2019 № 313 про відсутність права на отримання пільг у ОСОБА_1 як учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.01.2019.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради призначити ОСОБА_1 як учаснику війни пільгу з оплати послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом та скрапленим газом, що надається відповідно до ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з 01.01.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17 травня 2019 року.

Суддя К.Є. Петросян