Справа № 826/15188/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бужак Н.П. та Костюк Л.О.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представника позивача: - Завойка Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані» до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року позивач Одноосібне товариство з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради №284/5096 від 02 грудня 2010 року, в частині включення до Переліку обєктів комунальної власності міста Києва житлового будинку за адресою: місто Київ, вулиця Десятинна, будинок 7.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2019 року закрито провадження у справі за позовом Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані» до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивачем Одноосібним товариством з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані» було подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не повно досліджено обставини, що мають значення для справи, не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, приймаючи рішення про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір, з урахуванням характеру спірних правовідносин не є публічно - правовим та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з рішенням Київської міської ради від 27 грудня 2001 року №208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» житловий будинок по вулиці Десятинній 7а у місті Києві разом з нежитловими приміщеннями загальною площею 115,4 кв.м віднесено до комунальної власності територіальної громади Шевченківського району міста Києва (пункт 344 таблиці 7 додатку 11).

У подальшому, рішенням Київської міської ради №284/5096 від 02 грудня 2010 року «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», вказане майно включено до переліку обєктів комунальної власності територіальної громади міста Києва під порядковим №389 у додатку 10.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2010 року №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» спірне майно віднесено до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації під порядковим номером 389 таблиці 5 Додатку №10 та відповідно розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №80 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція», закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва».

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі №910/16133/16, якою залишено без змін постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2017 року та рішення Господарського суду міста Києва від 06 липня 2017 року, витребувано з чужого незаконного володіння ПП «Інвест Д» нежитлові приміщення загальною площею 115,4 кв.м входять до приміщень з №1 по №13 групи нежитлових приміщень №9 загальною площею 136,7 кв.м по вулиці Десятинній в місті Києві.

В рамках розгляду вказаної вище господарської справи було проведено експертизу, якою було встановлено, що житловий будинок з нежитловими приміщеннями площею 115,4 кв.м включений до переліку обєктів комунальної власності територіальної громади міста Києва на вулиці Десятинній 7а та приміщення з №1 по №13 групи нежитлових приміщень в будинку №7 по вулиці Десятинній є приміщеннями, які входять в останні, оскільки фактично наявний один будинок №7 на вулиці Десятинній в місті Києві.

Також, під час розгляду господарської справи судом було встановлено, що нежитлові приміщення загальною площею 115,4 кв.м., які розташовані в будинку 7 на вулиці Десятинній у місті Києві, які входять до приміщень з №1 по №13 групи нежилих приміщень №9 загальною площею 136,7 кв.м по вулиці Десятинній №7 належить до обєктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, що розміщені в Шевченківському районі на підставі рішення Київської міської ради «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 02 грудня 2010 року №284/5096.

Рішення Київською міської радою на відчуження таких приміщень не приймалось, а тому право власності територіальної громади міста Києва не припинилось.

Суди у господарській справі встановили, що власником зазначеного майна є територіальна громада міста Києва, а також те, що майно підлягає витребуванню в порядку статті 388 Цивільного кодексу України від ПП «Інвест Д».

Всупереч встановленим судовим рішенням, яке набрало законної сили 10 жовтня 2017 року, про що було відомо ПП «Інвест Д», останній, не будучи власником спірних приміщень, здійснив відчуження майна на користь позивача.

Станом на теперішній час в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває господарська справа №910/5468/18 за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Згідно зі статтею 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Разом з тим, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

У відповідності до частини 3 статті 8 Господарського кодексу України господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи. Безпосередня участь держави, органів державної влади та органів місцевого самоврядування у господарській діяльності може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Крім того, пунктом 6 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобовязання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

На переконання суду, оскаржуючи рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» в частині віднесення до обєктів комунальної власності житлового будинку за адресою: місто Київ, вулиця Десятинна, 7, позивач фактично посилається на порушення його прав, як власника нежилих приміщень, розташованих за вказаною адресою, тобто позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, направленим на поновлення порушеного, на його думку, відповідачем права власності на майно.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає вірним висновок, що спір у справі виник між юридичною особою та субєктом владних повноважень поза межами публічно-правових правовідносин, а отже віднесений до юрисдикції господарського суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №184/1106/16-а та у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі №826/4898/17.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми процесуального права. В звязку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2019 року без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані» залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2019 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Н.П.Бужак

Л.О.Костюк

Постанова складена в повному обсязі 14 травня 2019 року.