Справа № 620/702/19
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/702/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СГТ Співдружність» до Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СГТ Співдружність» звернулось до суду з адміністративним позовом до Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області щодо неприйняття рішення про включення земельної ділянки сільськогосподарського призначення (багаторічні насадження) орієнтовною площею 10,50 га, що знаходиться на території Петрівського старостинського округу Бобровицької міської ради, до переліку земельних ділянок комунальної власності, право на оренду яких виставлятиметься на земельні торги у формі аукціону, або про відмову у включенні до переліку;

- зобов`язати Бобровицьку міську раду Бобровицького району Чернігівської області протягом 30 днів, з моменту набрання рішенням законної сили, розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СГТ Співдружність» від 05.11.2018 № 192 та прийняти рішення про включення земельної ділянки сільськогосподарського призначення (багаторічні насадження) орієнтовною площею 10,50 га, що знаходиться на території Петрівського старостинського округу Бобровицької міської ради, до переліку земельних ділянок комунальної власності, право на оренду яких виставлятиметься на земельні торги у формі аукціону, або про відмову у включенні до переліку;

- визнати протиправною бездіяльність Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області щодо неприйняття рішення про включення земельної ділянки сільськогосподарського призначення (багаторічні насадження) орієнтовною площею 11,50 га, що знаходиться на території Петрівського старостинського округу Бобровицької міської ради, до переліку земельних ділянок комунальної власності, право на оренду яких виставлятиметься на земельні торги у формі аукціону, або про відмову у включенні до переліку;

- зобов`язати Бобровицьку міську раду Бобровицького району Чернігівської області протягом 30 днів, з моменту набрання рішенням законної сили, розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СГТ Співдружність» від 05.11.2018 № 193 та прийняти рішення про включення земельної ділянки сільськогосподарського призначення (багаторічні насадження) орієнтовною площею 11,50 га, що знаходиться на території Петрівського старостинського округу Бобровицької міської ради, до переліку земельних ділянок комунальної власності, право на оренду яких виставлятиметься на земельні торги у формі аукціону, або про відмову у включенні до переліку.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що лист Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області від 26.11.2018 № 08-07/1957 не містить у собі рішення про включення земельних ділянок, орієнтовними площами 10,50 га та 11,50 га, до переліку земельних ділянок комунальної власності, право на оренду яких виставлятиметься на земельні торги у формі аукціону, або про відмову у включенні до переліку, що свідчить про бездіяльність відповідача та наявність підстав для зобов`язання останнього розглянути клопотання позивача від 05.11.2018 №№ 192, 193 та прийняти рішення про включення до переліку або відмову у включенні до переліку.

Ухвалою суду від 14.03.2019 відкрито провадження у справі та останню призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу для подання відзиву на позов або заяви про визнання адміністративного позову 15-денний строк з дня отримання останнім ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначиє, що у листопаді та грудні 2018 року позивач звернувся до Бобровицької міської ради з клопотаннями щодо включення двох земельних ділянок, що розташовані на території Петрівського старостинського округу, до переліку земельних ділянок комунальної власності, право на оренду яких виставлятиметься на земельні торги у формі аукціону, на які Бобровицькою міською радою надано відповіді з роз`ясненням щодо можливості розгляду цього питання лише після державної реєстрації права комунальної власності на зазначені земельні ділянки. Крім того, відповідач посилається на статті 78, 83 Земельного кодексу України згідно яких передбачено, що комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст. Право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Земельні ділянки можуть бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (стаття 79-1 Земельного кодексу України). Тобто, для розпорядження територіальною громадою земельною ділянкою, на таке нерухоме майно має бути зареєстроване право власності. Підставою для державної реєстрації земельних ділянок є рішення міської ради та актів приймання цих земельних ділянок після їх передачі органам місцевого самоврядування (стаття 117 Земельного кодексу України). На підставі викладеного, відповідач стверджує що вказані земельні ділянки не належать на праві власності Бобровицькій міській раді, не є сформованими і тому орган місцевого самоврядування не має права розпоряджатися вказаним нерухомим майном. Міська рада діє в межах затвердженого бюджету на відповідний рік. Визначення переліку земельних ділянок, які виставляються для продажу на аукціоні або права на які виставляються для такого продажу є виключною компетенцією міської ради. Також у відзиві посилаються на статтю 140 Конституції України, яка передбачає, що територіальна громада самостійно вирішує питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Також відповідач наголошує що Бобровицькою міською радою не були порушені строки щодо державної реєстрації права власності чи прийняття рішення щодо включення до переліку земельних ділянок комунальної власності, право на оренду яких виставлятиметься на земельні торги у формі аукціону, оскільки жодним законодавчим актом вони не встановлені.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце слухання справи, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Судове засідання проводилось у порядку, передбаченому статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.09.2018 №25-7560/14-18-сг передано до Бобровицької міської ради у комунальну власність Бобровицької об`єднаної територіальної громади земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, загальною площею 10076,8330 га, які розташовані за межами населених пунктів, на території Бобровицької міської об`єднаної територіальної громади Бобровицького району Чернігівської області, згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок (а.с.58-61).

ТОВ «СГТ Співдружність» 05.11.2018 звернулося до Бобровицької міської ради з клопотаннями №192 та №193 про включення двох земельних ділянок, орієнтовними площами 10,50 га та 11,50 га, що розташовані на території Петрівського старостинського округу, до переліку земельних ділянок комунальної власності, право на оренду яких виставлятиметься на земельні торги у формі аукціону (а.с.12-14, 17-20).

Бобровицька міська рада листом від 26.11.2018 №08-07/1957 повідомила, що розгляд цього питання можливий лише після державної реєстрації права комунальної власності на зазначені земельні ділянки (а.с.22-27).

ТОВ «СГТ Співдружність» повторно 12.12.2018 звернулося до Бобровицької міської ради з клопотанням щодо включення двох земельних ділянок, орієнтовними площами 10,50 га та 11,50 га, що розташовані на території Петрівського старостинського округу, до переліку земельних ділянок комунальної власності, право на оренду яких виставлятиметься на земельні торги у формі аукціону (а.с.23).

Бобровицька міська рада листом від 18.01.2019 №03-12/129 повторно повідомила позивача, що розгляд питання включення двох земельних ділянок, орієнтовними площами 10,50 га та 11,50 га, що розташовані на території Петрівського старостинського округу, до переліку земельних ділянок комунальної власності, право на оренду яких виставлятиметься на земельні торги у формі аукціону, можливий лише після державної реєстрації права комунальної власності на зазначені земельні ділянки (а.с.30).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 116 Земельного кодексу України вказує, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.

На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Згідно зі статтею 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Стаття 124 Земельного кодексу вказує, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до положень статей 125,126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до частини 1 статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 вказаної статті передбачено земельні ділянки, які не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Згідно з частиною 3 статті 135 Земельного кодексу України організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Статтею 136 Земельного кодексу України визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах

Організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність дискреційних повноважень у органу місцевого самоврядування щодо включення або не включення земельних ділянок, до переліку земельних ділянок комунальної власності, право на оренду яких виставлятиметься на земельні торги у формі аукціону.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України .

Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

При розгляді вказаної справи суд зважає на те, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі №800/301/16).

Крім того, поняття законного (охоронюваного законом) інтересу міститься в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 1-10/2004, згідно з яким поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

На підставі викладеного законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач доведе, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду: а) порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися) або б) порушується (щодо протиправних діянь, які тривають) або в) створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі) або г) мають місце інші ущемлення законних інтересів.

З наведеного слідує необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення інтересу позивача, тобто саме позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.02.2019 у справі №К/9901/38991/18).

З урахуванням вказаного суд дійшов висновку, що доводи позивача є абстрактними, не містять жодного обґрунтування негативного впливу на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача. Це свідчить про відсутність предмету захисту у суді, адже позивачем не визначено права, свободи чи інтерес, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку, що фактично вказує на безпредметність заявленого позову.

На підставі викладеного, суд вважає про недоведеність позивачем наявності у нього законного інтересу стосовно предмету позову, оскільки у Товариства з обмеженою відповідальністю «СГТ Співдружність» відсутні законні права та інтереси щодо вказаних земельних ділянок.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області щодо неприйняття рішення про включення земельних ділянок сільськогосподарського призначення (багаторічні насадження) орієнтовними площами 10,50 га та 11,50 га, що знаходяться на території Петрівського старостинського округу Бобровицької міської ради, до переліку земельних ділянок комунальної власності, право на оренду яких виставлятиметься на земельні торги у формі аукціону, або про відмову у включенні до переліку та відповідно зобов`язати останню вчинити певні дії.

Враховуючи викладене, адміністративний позов ТОВ «СГТ Співдружність» задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат, у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СГТ Співдружність» (вул. Перемоги, 58-А, с. Петрівка, Бобровицький район, Чернігівська область, 17454, код ЄДРПОУ - 35899708) до Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області (вул. Лупицька, 4, м. Бобровиця, Бобровицький район, Чернігівська область, 17400, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, через Чернігівський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Падій