Справа № 760/22204/13-а
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Сорочка Є.О., суддів Коротких А.Ю., Федотова І.В., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Соломянського районного суду м. Києва від 08 листопада 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Соломянського районного суду м. Києва від 08 листопада 2013 року залишено без руху у зв'язку з пропуском строку апеляційного оскарження.

Вказану ухвалу отримано скаржником 18.04.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У межах встановленого законом десятиденного строку, скаржник подав до суду заяву про поновлення строку апеляційного оскарження, яку обґрунтував тим, що про оскаржувану ухвалу він не знав, а з 2013 року періодично перебував на лікуванні закордоном.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції вже наголошував на тому, що право на апеляційне оскарження судових рішень не є абсолютним та може обмежуватись встановленими законом процесуальними строками. Підставою для поновлення таких строків можуть бути лише обєктивні, непереборні обставини, які унеможливили оскарження рішення суду у визначений строк.

Як вже зазначалося судом, беручи до уваги суть спірних правовідносин та принцип правової визначеності, то протягом майже шести років позивач не проявляв належної зацікавленості щодо виконання судового рішення, ухваленого на його користь. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач протягом цих шести років вживав будь-які дії, які б свідчили про його зацікавленість ходом виконавчого провадження чи добровільним виконанням рішення суду пенсійним органом.

У поданій заяві позивач посилається на те, що періодично перебував на лікуванні закордоном, матеріали виконавчого провадження були знищені, а з матеріалами пенсійної справи він ознайомився лише 04.03.2019

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 73 КАС передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частин першої, другої статті 72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Колегія суддів наголошує, що будь-яких доказів на підтвердження викладених у заяві обставин позивач не надав. Саме лише посилання на певні обставини не дає суду можливості вважати такі обставини обєктивно існуючими.

Окрім того, доводи щодо періодичного перебування позивача закордоном на лікуванні не є поважною причиною неможливості звернутися до апеляційного суду протягом шести років.

Відхиляються посилання на ознайомлення з матеріалами пенсійної справи лише 04.03.2019 також і з огляду на те, що, як вже зазначалося судом, до апеляційної скарги позивачем було долучено роздруківку «Інформація про виконавче провадження» з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, яка на другій та третій сторінках містить чітку інформацію про оскаржувану ухвалу та її зміст. Вказана інформація була отримана з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 11.12.2018 о 16:50 год. (а.с. 90-92). У цей же день позивач уклав з його представником, адвокатом Хомич І.О. договір про надання правової допомоги, про що свідчить відповідний запис в ордері (а.с. 73). Тобто, позивач був обізнаний про існування оскаржуваної ухвали станом на 11.12.2018.

Доводи про те, що оскаржувана ухвала не була розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень, спростовуються даними самого реєстру, згідно якого ухвала була опублікована ще 14.01.2014.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені позивачем обставини не є поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження, а тому підстави для його поновлення відсутні.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин, у відкритті апеляційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 34, 169, 248, 256, 298, 299 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Соломянського районного суду м. Києва від 08 листопада 2013 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов