Справа № 160/8149/18
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8149/18
Суддя І інстанції Кучма К.С.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК Михайлівський»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, третя особа без самостійних вимог Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом в якому просила: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення її до переліку вкладників (переліку рахунків вкладників) ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов`язати відповідача внести зміни та доповнення до Переліку рахунків вкладників, за якими вкладник, має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб шляхом внесення відомостей щодо рахунку НОМЕР_1 , відкритого на її ім`я в розмірі 19 182,21 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2018 року позов задоволено.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено до апеляційної інстанції уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з підстав не визначення характеру спірних правовідносин, неналежної оцінки наявним у матеріалах справи доказів та обставин справи, неврахування судом фактичних обставин у справі, помилкового застосування норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного рішення у цій справі, яке просить скасувати та прийняти нове про відмову у задоволені вимог позивача в повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що позивач по цій справі не відноситься до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду за договором банківського рахунку, оскільки грошові кошти у розмірі 19 182,21 грн. з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» було повернуто позивачу на його банківський рахунок і сума коштів, що обліковувалася на кінець дня 19.05.2016 року отримана на умовах договору укладеного між позивачем та фінансую компанією ТОВ «ІРЦ», а не на умовах договору банківського рахунку чи банківського вкладу. Крім того ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» не мало в розпорядженні достатньо коштів повернення коштів на рахунок позивача відбулося за рахунок Банку відповідно до укладених ним з ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» договорів відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016 на загальну суму 1 431 585 182,51 гривень, чим було порушено накладені Постановою НБУ № 917/БТ від 22.12.2015 року обмеження встановлених під час дії заборони з підстав віднесення Банку до проблемних постановою НБУ, та в подальшому (після віднесення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до категорії неплатоспроможних і запровадження тимчасової адміністрації) стало підставою для затвердження Уповноваженою особою Фонду наказом від 01 червня 2016 року N42/2 результатів проведеної перевірки правочинів, що є нікчемними викладені в Акті №2, за якими встановлена нікчемність правочинів (транзакцій) з перерахуванню ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» на рахунок Позивача коштів, та нікчемними в силу положень п. п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» договорів відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи і правову оцінку судом першої інстанції, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», виходячи з нижченаведеного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» (далі Банк) укладено договір банківського рахунку від 01 жовтня 2015 року.

Банк відкрив на ім`я Клієнта (Позивача) поточний рахунок НОМЕР_1 в гривні для зберігання грошей клієнта, з можливістю у Банка користування коштами на рахунку на платній основі (сплата клієнту процентів) за таке використання.

05.05.2016 між позивачем та ТОВ Інвестиційно-Розрахунковий Центр» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Суперкапітал» (Новий) (з доплатою процентів щомісячно) №980-027-000233765.

За умовами останнього, (Позивач) передає ТОВ «ІРЦ» грошові кошти у сумі 19000 по 04.08.2016, а ТОВ «ІРЦ» взяв на себе обов`язок повернути зазначену суму вкладу та проценти (27 % річних) за користування цими коштами у зазначений строк.

05 травня 2016 року відповідно до платіжного доручення №641092 позивачем здійснено переказ кошів у сумі 19 000 грн. згідно договору «Суперкапітал» (Новий) №980-027-000233765.

19.05.2016 р. з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр» на рахунок позивача № НОМЕР_2 були перераховані кошти в сумі 19 000 грн. з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором №980-027-000233765 від 05.05.2016 р.».

Згідно з довідкою по особовим рахункам з 19.05.2016 р. по 07.10.2016 р., на рахунок позивача № НОМЕР_2 були перераховані кошти в сумі 182,21 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-027-000233765 від 05.05.2016 р.».

Вирішуючи спір у цій справі по суті, судом встановлено, що укладення договорів банківського рахунку та внесення коштів на рахунок позивача, а також повернення грошових коштів з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточний рахунок позивача № НОМЕР_1 , відбулось до запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

Разом з тим, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», незважаючи на прийняте рішення про ліквідацію банку та того, що на час розгляду справи кошти знаходились на вкладному рахунку позивача в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» - не приймалося жодного рішення щодо подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» згідно договору банківського вкладу, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За наведених вище обставин, та спираючись на положення пункту 1 частини 1 статті 92, частина 3 статті 22 Конституції України, на підпункт 4 ч.1 ст.2, ч.1 ст.3, частини 1 та 2 ст.4, ст.26, ч.1 ст.27, ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», також на п.6 розділу III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. №14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 р. за №1548/21860 і на Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затверджений рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 826 від 26.05.2016 р. та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 червня 2016 р. за №863/28993, суд першої інстанції дійшов висновку про неприпустимість застосування до спірних правовідносин норм підзаконного нормативно-правового акту, який суперечать вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» стосовно перевірки правочинів на предмет їх нікчемності повинна бути проведена у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку, а не у період його ліквідації, та про протиправність дій уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» при обмеженні виплати коштів за депозитним договором позивача у період ліквідації банку, що суперечить вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є діями уповноваженої особи з перевищенням наданих йому повноважень.

Судова колегія в повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції у цій справі та вважає їх достатньо обґрунтованими та законними, оскільки випадки на які не поширюються гарантії Фонду по відшкодуванню коштів за вкладами чітко визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (ст.26 цього Закону), і випадок позивача у цій справі до такого переліку не підпадає, тому позивач будучи вкладником коштів в готівковій формі у валюті України ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», які були залучені банком на умовах договору банківського рахунку - в розумінні ч. 4 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.2 ст.26 цього Закону), і відповідно, уповноважена особа Фонду відповідно до ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зобов`язана була включити позивача до переліку вкладників та визначити розрахункову суму відшкодування коштів за вкладом позивача за рахунок Фонду ще станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За наведених вище обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно задовольнив вимоги позивача.

Доводи апеляційної скарги судова колегія не може взяти до уваги, як підставу для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається, в тому числі і стосовно того, що ПАТ «Банк Михайлівський» виступав повіреним між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» , якому нібито були перераховані кошти позивача.

Крім того, судова колегія акцентує увагу на тому, що навіть допустивши будь-які правовідносини між позивачем по цій справі та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» через ПАТ «Банк Михайлівський», то і в цьому випадку повернення вкладу позивачу за рахунок Фонду гарантовано Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15.11.2016 року №5390, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом №5390, віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Згідно із абз. 2 п. 15 Перехідних положень Закону України від 15.11.2016 року №5390 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов`язано ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв`язку з їх прирівнянням до вкладників.

Враховуючи викладене, оскільки висновок суду першої інстанції про задоволення позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» - без задоволення.

Керуючись п. 1ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова