Справа № 816/1199/15-а
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 рокум. ПолтаваСправа № 816/1199/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання - Безеги А.А.

представника відповідача - Дудника В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Полтавської митниці Головного управління Державної фіскальної служби України про визнання незаконними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2015 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Полтавської митниці ДФС України, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення № 806000009/2015/000020/1 від 11 березня 2015 року про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806000001/2015/00050.

Ухвалами Полтавського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами статей 105, 106, 107, 121 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного суду від 05 лютого 2019 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено дату проведення підготовчого судового засідання.

29 березня 2019 року судом одержано відзив контролюючого органа на позов, у яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем заявлено неповні відомості про митну вартість товару, а надані документи містять розбіжності, а саме: згідно із контрактом № ST-1881 від 03 листопада 2014 року в ціну товару включено вартість тари та пакування, однак документи на підтвердження даної складової митної вартості відсутні; відповідно до умов поставки не надано договір на перевезення та документи на підтвердження витрат на страхування. За таких обставин, зважаючи на неможливість застосування інших методів визначення митної вартості, митним органом скориговано митну вартість товару із застосуванням резервного методу згідно положень статті 64 Митного кодексу України та визначено митну вартість товару, яка ґрунтується на раніше визнаній митній вартості товару, ввезеного на підставі митних декларацій від 20 січня 2015 року № 807110000/2015/000159, від 12 грудня 2014 року № 807100000/2014/051980, від 02 лютого 2015 року № 100250001/2015/001104 /т. І а.с. 142-148/.

Ухвалою від 15 квітня 2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті.

Позивач, будучи завчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився; в матеріалах справи наявна заява ФОП ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 в установленому Законом порядку зареєстрований фізичною особою-підприємцем 30 липня 2014 року (рнокпп НОМЕР_1 ); позивач здійснює свою господарську діяльність у сфері неспеціалізованої оптової торгівлі, виробництва інших меблів, виробництва інших готових металевих виробів.

03 листопада 2014 року між позивачем (Покупець) та "Організацією імпорт&експорт Іу Гонконг, ЛТД" (Продавець) укладено контракт № ST-1881, відповідно до умов якого "Організація імпорт&експорт Іу Гонконг, ЛТД" (Китай) здійснює поставку товару, а ФОП ОСОБА_1 приймає товар на умовах FOB Нингбо по асортименту, якості, цінам та строкам, та у відповідності з технічними умовами на суму в доларах США, зазначену у специфікаціях /т. І а.с. 13-16/.

Згідно додаткових угод до контракту від 10 грудня 2014 року № 1 та від 15 грудня 2014 року № 2 Міжнародна компанія Шитонга "Холдинг Лімітед" (Китай) (Продавець) постачає товар позивачу (покупець) на умовах FOB Нінгбо (згідно Інкотермс 2000) у строк, вказаний у специфікаціях до контракту. Вантажовідправником по договору є "Організація імпорт&експорт Іу Гонконг, ЛТД". /т. І а.с. 17-21/.

Відповідно до специфікації № 2 від 15 грудня 2014 року поставці підлягали пластмасове допоміжне обладнання стільця, металічні деталі для кріплення, пряжка валізи, рукавички на загальну суму 47191 доларів США /т. І а.с. 22/.

З метою здійснення митного оформлення товару позивачем подано до Полтавської митниці ДФС митну декларацію від 10 березня 2015 року № 806010001/2015/002196 /т. І а.с. 89-93/.

Митну вартість товару заявлено позивачем за основним методом, тобто за ціною договору (графа 43 митної декларації).

Разом із митною декларацією декларантом подано, зокрема, наступні документи: зовнішньоекономічний контракт від 03 листопада 2014 року № ST1881, додаткові угоди до нього, специфікацію № 2 від 15 грудня 2014 року /т. І а.с. 13-22/; міжнародну автомобільну накладну CMR № 9927 від 05 березня 2015 року /т. І а.с. 47/; коносамент № ZIMUNGВ9051420 /т. І а.с. 44-46/, рахунок (інвойс) від 15 грудня 2014 року /т. І а.с. 40-41/; платіжні доручення № 9 від 29 грудня 2014 року, № 11 від 06 січня 2015 року /т. І а.с. 42-43/, пакувальний лист від 15 грудня 2014 року /т. І а.с. 48/; довідку про транспортні витрати б/н від 30 січня 2015 року /т. І а.с. 51/, прайс-лист /т. І а.с. 53/; копію митної декларації країни відправлення від 23 січня 2015 року (китайською мовою, без перекладу) /т. І а.с. 56-60/.

За результатами перевірки митної декларації Полтавською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 11 березня 2015 року № 806000009/2015/000020/1, згідно з яким визначено митну вартість за 6 (резервним) методом товарів наступних позицій МД від 10 березня 2015 року № 806010001/2015/002196: № 3 "болти з шестигранною головкою зі сталі з межею міцності на розтягування 600 МПа, 6х30 - 25000 шт., 4х60 - 150000 шт."; № 4 "гайки, з чорних металів, з різьбою, з внутрішнім діаметром: М6-25000 шт., М4 - 150000 шт."; № 5 "вироби з чорних металів, без різьби, шайби: діаметр 5мм - 1000000 шт." /т. І а.с. 98-99/.

За основу для розрахунків контролюючим органом взято визнану митну вартість товару, оформленого за митними деклараціями від 20 січня 2015 року № 807110000/2015/000159, від 12 грудня 2014 року № 807100000/2014/051980, від 02 лютого 2015 року № 100250001/2015/001104, відомості про які наявні у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної митної служби України /т. І а.с. 119/.

Крім того, Полтавською митницею ДФС складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806010001/2015/00050, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку з порушенням приписів статей 52, 58, 64 Митного кодексу України в частині заявлення митної вартості товару /т. І а.с. 100-101/.

11 березня 2015 року позивачем подано МД № 806010001/2015/002248, в якій визначено митну вартість товарів з урахуванням рішення про коригування митної вартості від 11 березня 2015 року № 806000009/2015/000020/1 /т. І а.с. 109-113/.

Не погодившись з рішенням відповідача № 806000009/2015/000020/1 від 11 березня 2015 року про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806000001/2015/00050, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням та діям суб`єкта владних повноважень, а також відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Правовідносини, що виникають з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

За приписами частини п`ятої статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Отже, митною вартістю товарів є сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю.

Частиною другою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем одночасно із митною декларацією контролюючому органу подано усі необхідні документи, перелік яких визначений частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Згідно з положеннями частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Правилами частин другої та третьої зазначеної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною восьмою статті 57 Митного кодексу України врегульовано, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

На переконання суду, в поданих позивачем до митниці документах усі числові значення складових митної вартості товару були відображені повно, коректно та всебічно, внаслідок чого жодних підстав вимагати від позивача додаткових документів у відповідача не було.

В силу положень частини третьої статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Зважаючи на те, що документи позивача містили всі відомості на підтвердження числових показників складових митної вартості товарів, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні об`єктивні підстави вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, а відтак, і законні підстави для коригування митної вартості товару та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Також суд враховує, що надані документи за своїм змістом не суперечать один одному, оскільки свідчать про незмінність кількості та ціни товару протягом усього шляху слідування, а тому таких документів було цілком достатньо для визначення митної вартості товарів за основним методом.

Разом із тим, контролюючий орган не погодився з правомірністю визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в зв`язку із чим прийняв рішення про коригування його митної вартості від 11 березня 2015 року № 806000009/2015/000020/1, яким визначив митну вартість ввезеного позивачем товару за 6 (резервним) методом.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості дій митного органа, суд виходить з такого.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти подальші дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Слід зазначити, що наявність таких обставин має бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачено, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Із системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

З приводу посилань контролюючого органу на відомості про вартість товарів зі схожими характеристиками, ввезеного позивачем товару із товаром ввезеного згідно митної деклараціями від 20 січня 2015 року № 807110000/2015/000159, від 12 грудня 2014 року № 807100000/2014/051980, від 02 лютого 2015 року № 100250001/2015/001104, то суд звертає увагу на те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого позивачем, та вартістю товарів зі схожими характеристиками, що розмитнювались іншою або цією ж особою у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Доводи митного органу про те, що позивачем до митного оформлення не надано документів, в яких було б виділено складові вартості тари та пакування, суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Вартість тари та пакування у відповідності до умов контракту № ST-1881 від 03 листопада 2014 року входила до ціни товару.

Слід зазначити, що стаття 58 Митного кодексу України вимагає виділення вартості пакування, маркування та завантаження в окремі складові митної вартості товару лише у випадку, якщо вартість такого пакування не входить до ціни товару, що була сплачена або підлягає сплаті, отже, вартість цих складових ціни товару, навіть якщо її виділити в окремих документах, ніяким чином не впливала на визначення митної вартості товару, що проходив митне оформлення.

Так само, в ході розгляду справи судом спростовано доводи відповідача про ненадання ФОП ОСОБА_1 документів на підтвердження транспортування товару, оскільки в ході розгляду справи судом з`ясовано, що до митного оформлення позивачем подавались: міжнародна автомобільна накладна CMR № 9927 від 05 березня 2015 року /т. І а.с. 47/, яка в силу пункту 30 статті 4 Митного кодексу України має статус договору на перевезення; а також коносамент № ZIMUNGВ9051420 /т. І а.с. 44-46/ та довідка про транспортні витрати б/н від 30 січня 2015 року /т. І а.с. 51/.

Посилання відповідача на неподанням під час митного оформлення товару документів на підтвердження страхування товару, відхиляються судом з огляду на таке.

З довідки "Організацією імпорт&експорт Іу Гонконг, ЛТД" про транспортні витрати встановлено, що транспортні витрати позивача за коносаментом № ZIMUNGВ9051420 з перевезення вантажу за маршрутом м. Нінгбо (Китай) - порт Одеса (Україна) склали: фрахт - 5952,94 дол. США, страхування вантажу - 122,06 дол.США /т. І а.с. 51/.

Як встановлено судом, додаткове страхування вантажу позивачем не здійснювалось, до митної вартості не включалось, а відтак до митного оформлення товару не подавалось.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок щодо доведення правомірності спірних рішень покладено на контролюючий орган як на суб`єкта владних повноважень.

Разом із тим, відповідачем таких доказів суду не надано. Натомість, матеріалами справи підтверджено правомірність визначення позивачем митної вартості товарів на підставі основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості товарів суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення, чим порушив законні інтереси позивача.

Зважаючи на те, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару, а тому рішення про коригування митної вартості товарів № 806000009/2015/000020/1 від 11 березня 2015 року підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806000001/2015/00050, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин дев`ятої та десятої статті 264 Митного кодексу України орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом; відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною дванадцятою статті 264 Митного кодексу України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вона вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Судом встановлено, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806000001/2015/00050 мотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості № 806000009/2015/000020/1 від 11 березня 2015 року, неправомірність якого знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи. За таких обставин картка відмови визнається судом протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

За викладених обставин позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 3524,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-78, 90, 139, 241-246, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Полтавської митниці ДФС (вул. Анатолія Кукоби, 28, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ) про визнання незаконним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Полтавської митниці ДФС № 806000009/2015/000020/1 від 11 березня 2015 року про коригування митної вартості товарів.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806000001/2015/00050.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці ДФС (вул. Анатолія Кукоби, 28, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривні 78 (сімдесят вісім) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20 травня 2019 року.

СуддяА.О. Чеснокова