Справа № 1.380.2019.000237
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3873/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І.,

Матковської З.М.,

за участі: секретаря судових засідань Марцинковської О.М.

представника відповідача Лободи Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної установи "Сокальська виправна колонія (№47)" Міністерства юстиції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Костецького Н.В. в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Сокальська виправна колонія (№47)" Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Державної установи Сокальська виправна колонія (№ 47) Міністерства юстиції України (далі ДУ «Сокальська ВП (№ 47), у якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача в невиплаті належної їй одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; зобов`язати ДУ «Сокальська ВП (№ 47)» виплатити належну ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 8 років календарної служби; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період, починаючи з 30.01.2018 на момент вирішення справи по суті.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 23.11.2009 проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України на посадах молодшого начальницького складу. 29.01.2018 ОСОБА_1 звільнена з органів кримінально-виконавчої служби відповідно до пп.4 п. 1 ст. 77 «Про Національну поліцію» у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Вислуга років на день звільнення становила в календарному обчисленні 08 років 02 місяці 06 днів, у пільговому обчисленні 10 років 10 місяців 28 днів. Вказує, що оскільки у позивача пільгова вислуга років становила понад 10 років, при звільненні у ОСОБА_1 виникло право на виплату державною установою Сокальською ВП (№ 47) одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача у невиплаті належної ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Зобов`язано ДК «Сокальська ВП (№ 47)» виплатити належну ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 8 календарних років служби. Відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період, починаючи з 30.01.2018 на момент вирішення справи по суті.

З таким рішенням суду не погодилась ДУ «Сокальська ВП (№ 47)», подавши апеляційну скаргу. Вважаємо, що таке ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права при допущенні неповноти з`ясування обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, неправильній юридичній оцінці доказів та невірному встановленні фактичних обставин справи. У зв`язку з цим просить рішення суду першої інстанції скасувати частково у задоволеній частині позовних вимог та ухвалити нове рішення.

Основними доводами апеляційної інстанції є те, що вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення становить в календарному обчисленні 08 років 02 місяці 06 днів і не може бути підставою для виплати спірної допомоги. Натомість судом першої інстанції при винесені рішення враховано вислугу років в пільговому обчисленні, яка становить 10 років 10 місяців 28 днів.

Позивач скористалася правом подання відзиву на апеляційну скаргу, однак такий в порушення вимог ч. 5 ст. 304 КАС України не містить доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, а тому не може бути взятий судом до уваги.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, що у відповідності до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності. Колегія суддів враховує, що від позивача поступила заява про розгляд справи без її участі. В цій заяві позивач зазначила, що підтримує повністю свої позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено і такі обставини підтверджені матеріалами справи, що наказом Державної установи «Сокальської виправної колонії (№ 47)» Міністерства юстиції України від 29.01.2018 № 10/ОС-18 «По особовому складу» звільнено прапорщика внутрішньої служби Юхим Людмилу Степанівну, молодшого інспектора відділу охорони, відповідно до пп. 4 п. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію. (у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Вислуга років на день звільнення становить у календарному обчисленні 08 років 02 місяців 06 днів, у пільговому обчисленні - 10 років 10 місяців 28 днів.

ОСОБА_1 звернулась до ДУ «Сокальська ВП (№ 47)» про виплату одноразової грошової допомоги та отримала від установи лист від 11.04.2018 № 10/47-4/2-18-Ю-2, яким повідомлено позивача про те, що для виплати одноразової грошової допомоги не зараховується вислуга у пільговому обчисленні, а враховуючи, що на день звільнення вислуга років ОСОБА_1 в календарному обчисленні становить 08 років 02 місяці 06 днів виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Вважаючи, що відповідно до законодавства ОСОБА_1 має право на одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, позивач звернувся з означеним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, суд прийшов до висновку, що оскільки позивач звільнена у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, вислуга років становить більше 10 років, ОСОБА_1 при звільненні мала право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-XII від 09.04.1992 визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Статтею 9 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (далі - Постанова № 393, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 10 Порядку № 393 встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Пунктом 1 Постанови № 393 " установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховуються, в тому числі, час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ та Міністерством юстиції.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, зокрема у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів є наявність права у особи на призначення пенсії на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ".

Таким чином, оскільки позивач на день звільнення не набув права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги встановлене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що відповідач довів правомірність своїх дій щодо нездійснення позивачу виплати спірної одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення при звільненні зі служби, зокрема у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, тобто діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а тому відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову, не дав належної оцінки спірним правовідносинам, його висновки, викладенні у рішенні суду, не відповідають обставинам справи та свідчать про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що є підставою, визначеною ст.317 КАС України для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги є суттєвими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, скасувавши рішення суду та прийнявши постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи "Сокальська виправна колонія (№47)" Міністерства юстиції України задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року у справі № 1.380.2019.000237 в частині задоволення позовних вимог та в ній прийняти рішення про відмову в задоволенні позову.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 17.05.2019.