Справа № 640/21841/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Пилипенко О.Є.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2019 року (розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства « Покровський гірничо - збагачувальний комбінат» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року, Акціонерне товариство « Покровський гірничо - збагачувальний комбінат» (далі - позивач, АТ « Покровський ГЗК» ) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби геології та надр України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу Державної служби геології та надр України від 11 грудня 2018 р. № 490 « Про поновлення, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів» та п.1 додатку 2 до цього Наказу, в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №597 від 06.08.1996 р., наданого АТ « Покровський ГЗК» .

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Кодекс України про надра, Закон України « Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» , Закон України « Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» , Постанову Кабінету Міністрів України « Про затвердження Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами» №615 від 30 травня 2011 р. та зазначає, що Державною службою геології та надр України незаконно зупинена дія спеціального дозволу на користування надрами № 594 від 06 серпня 1996 року, оскільки АТ « Покровський ГЗК» виконало вимоги припису Відповідача від 10.10.2018 року №67/597-Д та направило відповідні заяви на внесення змін до Спеціального дозволу № 597, Угоди про умови користування надрами №597 від 16.11.2016 р., погодження проектів кар`єрів Позивача та на момент проведення винесення спірного наказу пакети документів знаходилися в Державній службі геології та надр України.

Також позивач зазначає, що АТ « Покровський ГЗК» вчинило всі залежні від нього дії на виконання умов припису, проте, у зв`язку з простроченням розгляду заяв позивача щодо усунення порушень вимог діючого законодавства самим відповідачем, позивач не зміг виконати припис відповідача.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2019 року позов задоволено.

Скасовано наказ Державної служби геології та надр України від 11 грудня 2018 р. № 490 « Про поновлення, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів» та п.1 додатку 2 до цього Наказу, в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №597 від 06.08.1996 р., наданого Акціонерному товариству « Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» (53300, Дніпропетровська область м. Покров, вул. Центральна, 11, ).

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.13 ст.10 КАС України, суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів відповідно ч.2 ст.313 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що у період з 8 по 10 жовтня 2018 року Південним міжрегіональним відділом Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України на підставі наказу від 23 серпня 2018 року № 290 та направлення на перевірку від 05 жовтня 2018 року № 67/597-Д проведено планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин (металічні руди, неметалічні корисні копалини, горючі тверді корисні копалини).

За результатами проведеної перевірки Південним міжрегіональним відділом Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України складено акт від 10 жовтня 2018 року № 67/597-Д, яким встановлено наступні порушення:

1. Постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615: очевидна технічна помилка у п. 2 особливих умов. - Виконання рекомендацій ДКЗ України (пункт 3.7 протоколу від 24.04.2014 №3171), а треба (пункт 3.7 протоколу від 24.04.2014 №3172);

2. Постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615: очевидна технічна помилка, в Угоді про умови користування надрами №597 від 16.11.2016 фактично спеціальний дозвіл на користування надрами №597 від 06.06.1996;

3. Статті 51 Кодексу України про надра: Проекти: « ТЭО и проект ликвидации Александровского и Шевченковского карьеров. Проект Шевченковский карьер» 2015 року; « ТЭО и проект ликвидации Александровского и Шевченковского карьеров. Проект Александровский карьер» 2015 року, не погоджені в установленому порядку з Головним Управлінням Держпраці у Дніпропетровській області;

4. Статті 51 Кодексу України про надра: Проекти: « Увеличение мощности Покровского карьера, Никопольский район Днепропетровской области» 2015 року; « Реконструкция Северного карьера для поддержания мощности, Никопольский район Днепропетровской области» 2015 року; « Реконструкция Чкаловского карьера №1 для поддержания мощности, Никопольский район Днепропетровской области» 2015 року; « Реконструкция Запорожского карьера, Богдановского участка для поддержания мощности, Никопольский район Днепропетровской области» 2015 року; Проект « Реконструкция Чкаловского карьера №2 для поддержания мощности, Никопольский район Днепропетровской области» 2015 року; « ТЭО и проект ликвидации Александровского и Шевченковского карьеров. Проект Шевченковский карьер» 2015 року; « ТЭО и проект ликвидации Александровского и Шевченковского карьеров. Проект Александровский карьер» 2015 року, не погоджені у встановленому порядку з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр « Держгеонадра» ;

5. Статті 51, 53 Кодексу України про надра: Обсяг видобутку у 2017 році марганцевих руд по комбінату складає 2478,8 тис. т., що перевищує проектну потужність комбінату, яка складає 2356 тис. т.

Приписом від 10 жовтня 2018 року № 67/597-Д зобов`язано АТ « Покровський ГЗК» у строк до 12 листопада 2018 року усунути порушення вимог законодавства у сфері надрокористування, встановлені пунктами 1-4 акта перевірки та подати в письмовій формі до Південного міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадра України матеріали, які підтверджують факт усунення порушень.

У зв`язку з не усуненням порушень, виявлених під час проведення перевірки, наказом Державної служби геології та надр України від 11 грудня 2018 року № 490 (п.1 додатку 2) зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами № 597 від 06.08.1996 та надано АТ « Покровський ГЗК» 30 календарних днів для усунення порушень.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року №1174 затверджено Положення про Державну службу геології та надр України.

Згідно з пунктом 1 Положення Державна служба геології та надр України (Держгеонадра) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Основним завданням Держгеонадр є реалізація державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр (підпункт 1 пункту 3 Положення).

Пунктом 4 Положення встановлено, що Держгеонадра відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним їх використанням (підпункт 12); проводить планові та позапланові перевірки надрокористувачів, за результатами яких (у разі виявлення порушень вимог законодавства) складає акти, видає обов`язкові для виконання вказівки (приписи) про усунення виявлених недоліків і порушень вимог законодавства (підпункт 14).

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України « Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» .

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 05.04.2007 № 877-V « Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (із змінами та доповненнями, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 877-V) для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою (частина друга статті 7 Закону № 877-V).

Частиною шостою статті 7 Закону № 877-V встановлено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу (частина сьома статті 7 Закону № 877-V).

Відповідно до частини 8 статті 7 Закону № 877-V припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Відповідно до підпунктів 1, 4 пункту 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615, дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів ДФС у разі: порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр (пункт 1); невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища (пункт 4).

Щодо оформлення направлення на перевірку підтверджуються також наказом від 23.08.2018 «Про проведення планових заходів державного нагляду (контролю) Державною службою геології та надр України у жовтні 2018 року», колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Т.в.о. Голови Державної служби геології та надр України видано наказ від 23.08.2018 « Про проведення планових заходів державного нагляду (контролю) Державною службою геології та надр України у жовтні 2018 року» , яку наказано провести Департаменту державного геологічного контролю ( ОСОБА_1 ).

05.10.2018 Начальником Південного міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України ОСОБА_2 видано направлення на проведення перевірки. Направлення видано ОСОБА_3 - заступнику начальника Південного міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю, ОСОБА_4 - провідному геологу ДО «Центральна ТІДГК» на проведення планової перевірки з 08 по 19 жовтня 2018 року.

Разом з тим, наведене направлення ставиться під сумнів як належне оформлене, оскільки частиною другою статті 7 Закону № 877-V передбачено, що посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю) підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. А згідно інформації, розташованої на веб-сайті Держгеонадр України (http://www.geo.gov.ua/structure/), Південний міжрегіональний відділ входить до структури Держгеонадр України та не є органом державного нагляду (контролю) в розумінні Закону № 877-V. Так, саме на Департамент державного геологічного контролю покладено функції організації та проведення планових та позапланових перевірок надрокористувачів, за результатами яких (у разі виявлення порушень вимог законодавства) Департаменту надано право складати акти, видавати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) про усунення виявлених недоліків і порушень вимог законодавства.

Як вбачається з акту перевірки саме як посадовою особою Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр України ( ОСОБА_3 ) та залученим спеціалістом ОСОБА_4 проведено перевірку.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку щодо неналежного оформлення направлення на перевірку підтверджуються також наказом від 23.08.2018 «Про проведення планових заходів державного нагляду (контролю) Державною службою геології та надр України у жовтні 2018 року» , яким наказано проведення перевірки саме Департаменту державного геологічного контролю ( ОСОБА_1 ), а не Південному міжрегіональному відділу в особі його начальника ОСОБА_5

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про порушення порядку проведення перевірки в частині оформлення направлення на перевірку.

Щодо виявлених порушень вимог законодавства про надра під час перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

10.10.2018 р. за результатами перевірки Держгеонадрами України був складений Акт перевірки № 67/597-Д та припис від 10.10.2018 р. № 67/597-Д, згідно з яким АТ «Покровський ГЗК» необхідно у строк до 12 листопада 2018 року усунути порушення вимог законодавства у сфері надрокористування та подати в письмовій формі до Південного міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадра матеріали, які підтверджують факт усунення порушень.

Відповідно до Припису від 10.10.2018 р. № 67/597-Д АТ « Покровський ГЗК» зобов`язано:

1. Усунути технічну помилку у п. 2 особливих умов Спецдозволу на користування надрами від 06.08.1996р. №597. (Виконання рекомендацій ДКЗ України (пункт 3.7. протоколу від 24.04.2014 № 3171, а треба - пункт 3.7. протоколу від 24.04.2014 № 3172)).

2. Усунути технічну помилку в Угоді про умови користування надрами № 597 від 16.11.2016 р.: фактично - Спеціальний дозвіл на користування надрами № 597 від 06.08.1996 р. (замість 06.08.2016 року).

3. Погодити проекти кар`єрів «ТЭО и проект ликвидации Александровского и Шевченковского карьеров. Проект Шевченковский карьер» 2015 року; «ТЭО и проект ликвидации Александровского и Шевченковского карьеров. Прект Александровский карьер» 2015 року з Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області.

4. Погодити проекти реконструкції кар`єрів « Увеличение мощности Покровского карьера, Никопольский район Днепропетровской области» 2015 року; « Реконструкция Северного карьера для поддержания мощности, Никопольский район Днепропетровской области» 2015 року; « Реконструкция Чкаловского карьера № 1 для поддержания мощности, никопольский район Днепропетровской области» 2015 року; « Реконструкция Запорожского карьера, Богдановского участка для поддержания мощности, Никопольский район Днепропетровской области» 2015 року; « Реконструкция Чкаловского карьера № 2 для поддержания мощности, Никопольский район Днепропетровской области» 2015 року; «ТЭО и проект ликвидации Александровского и Шевченковского карьеров. Проект Шевченковский карьер» 2015 року; « ТЭО и проект ликвидации Александровского и Шевченковского карьеров. Проект Александровский карьер» 2015 року з Держгеонадра України.

Відповідно до вимог ст. 16 Кодексу України про надра, Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615, спеціальний дозвіл на користування надрами оформлюється (виготовляється) надається Держгеонадра України, тобто самим відповідачем.

Таким чином, наявна очевидна технічна помилка у п. 2 особливих умов спецдозволу на користування надрами, виданого АТ « Покровський ГЗК» №597 від 06.08.1996 допущена не з вини позивача під час оформлення та надання відповідачем спецдозволу на користування надрами. Доказів зворотнього суду не пред» явлено.

На підставв вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність визначення в Акті перевірки №67/597-Д від 10.10.2018 наявність очевидної технічної помилки у п. 2 особливих умов спецдозволу на користування надрами, виданого АТ « Покровський ГЗК» №597 від 06.08.1996. як порушення, допущене позивачем.

Окрім зазначеного враховує, що відповідно до вимог п. 18 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615, орган з питань надання дозволу надає протягом 30 календарних днів з дати надходження заяви про переоформлення дозволу (внесення змін до нього) та документів, що додаються до неї, заявникові дозвіл на новому бланку з урахуванням відповідних змін або вмотивовану відмову.

29.10.2018 р., у зв`язку із виявленою очевидною технічною опискою у бланку Спецдозволу №597 від 06.08.1996, АТ « Покровський ГЗК» була направлена на адресу Держгеонадра України заява № 124/02 від 26.10.2018 р. на внесення змін до Спецдозволу на користування надрами № 597 від 06.08.1996 р. з додатками, яка отримана відповідачем 01.11.2018р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На час прийняття спірного наказу Держгеонадра №490, вищевказана заява позивача не розглянута, що є порушення вимог п. 18 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615.

Також і щодо наявної очевидної технічної помилки в Угоді про умови користування надрами №597 від 16.11.2016.

Відповідно до п. 10 Постанови КМ України №615 від 30.05.2011, невід`ємною частиною дозволу є угода про умови користування надрами, що укладається між органом з питань надання дозволу і надрокористувачем.

А згідно з п. 17 Постанови КМ України №615 від 30.05.2011, внесення змін до угоди про умови користування надрами здійснюється органом з питань надання дозволу без внесення змін до дозволу за наявності інформації органів державного геологічного контролю про відсутність порушень надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр.

Відповідно до тексту Угоди про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин від 16.11.2016 №597 ця угода оформлена шляхом підписання як з боку позивача, так і з боку відповідача.

Враховуючи контролюючі функції відповідача щодо оформлення дозвільних документів на користування надрами, саме на відповідача покладається обов`язок контролю за правильністю оформлення цих документів в тому числі і під час їх оформлення та видачі.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність визначення в Акті перевірки №67/597-Д від 10.10.2018 наявність очевидної технічної помилки в Угоді про умови користування надрами №597 від 16.11.2016, як порушення допущене позивачем.

Колегія суддів враховує, що 21.09.2018 АТ «Покровський ГЗК» направлені до Держгеонадра України заява № 108/02 від 21.09.2018 на внесення змін до Угоди про умови користування надрами № 597 від 06.08.1996 з додатками та Угода про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин в 2-х екземплярах (із виправленою очевидною опискою), яка отримана відповідачем 27.09.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач, в порушення строків, встановлених п.18 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615, лише 05.12.2018 надав відповідь позивачу про повернення вищевказаної заяви АТ « Покровський ГКЗ» у зв`язку з невірним зазначеннями дати та номеру в запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб підприємців та громадських формувань, тобто після прийняття спірного наказу.

На виконання припису, 26.10.2018 позивачем отримано погодження Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області відповідних проектів, що свідчить про виконання позивачем вимог припису відповідача в цій частині. Копію листа Держпраці від 26.10.2018 № 8739-16/04 було надано до Держгеонадра України листом від 12.11.2018 р. №142/02, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 20.11.18 р.

Таким чином, відповідач був обізнаний про виконання припису в цій частині до прийняття спірного наказу №490 від 11.12.2018.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, 12.11.2018 р., після отримання погодження проектів з Держпраці, позивач, на виконання припису відповідача Заявою на погодження проектів №144/02 від 12.11.2018 направлено на погодження до Держгеонадра України зазначені у Приписі проекти АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК». Ця заява отримана Держгеонадра України - 20.11.2018р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що на момент прийняття спірного наказу №490 від 11.12.2018 вищевказані проекти знаходились на погодженні у відповідача. При цьому, відмови у погодженні вищевказаних проектів контролюючим органом на момент подання позову не було. Доказів зворотнього суду не надано.

Відповідно до вимог статті 51 Кодексу України про надра розробка родовищ твердих, рідких і газоподібних корисних копалин та переробка мінеральної сировини провадяться згідно з затвердженими проектами та планами робіт, правилами технічної експлуатації та охорони надр.

Правила технічної експлуатації, проекти і плани розробки родовищ корисних копалин та переробки мінеральної сировини погоджуються користувачами надр з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, в частині додержання вимог законодавства про надра.

Враховуючи відсутність у наведеній нормі порядку погодження проектів реконструкції кар`єрів, суд ставить під сумнів правомірність застосування відповідачем під видання припису положення статті 51 Кодексу України про надра як окрему підставу для притягнення до відповідальності позивача.

Нав підставі вище зазначеного, колегія суддів зазначає про неправомірність висновків відповідача, зазначених в пунктах 1, 2, 4 акту перевірки та складання припису про усунення виявлених порушень за відсутності правових підстав в частині пунктів 1, 2, 4 акту перевірки.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем були вчинені всі залежні від нього заходи, спрямовані на виконання припису відповідача від 10.10.2018, в єдиний передбачений діючим законодавством спосіб: направлені відповідні заяви до відповідача щодо внесення змін у спецдозвіл на користування надрами, угоду про умови користування надрами №597 та щодо погодження проектів кар`єрів позивача.

Таким чином, на час прийняття спірного наказу, вищевказані заяви були на розгляді самого контролюючого органу, який, як свідчать матеріали справи, своєчасно їх не розглянув.

Порушення, встановлені в п. 3 акту перевірки, усунуті позивачем до прийняття спірного наказу №490 від 11.12.2018, про що позивачем відповідачу було повідомлено листом від 12.11.2018 №142/02.

Додатково колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 41 Закону України « Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» , строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом. Документи дозвільного характеру видаються безоплатно, на необмежений строк, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 18 Порядку №615 встановлено, що орган з питань надання дозволу надає протягом 30 календарних днів з дати надходження заяви про переоформлення дозволу (внесення змін до нього) та документів, що додаються до неї, заявникові дозвіл на новому бланку з урахуванням відповідних змін або вмотивовану відмову.

Таким чином, 30 денний термін для розгляду заяв позивача встановлено лише щодо заяв на внесення змін до спецдозволу на користування надрами та угоди про умови користування надрами №597.

Щодо розгляду заяви на погодження проектів кар`єрів діє загальний строк видачі документів дозвільного характеру, встановлений ст. 41 Законом України « Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» - десять робочих днів.

Враховуючи вищевикладене, 30 денний термін для розгляду заяви на внесення змін до Угоди про умови користування надрами №597 сплив 29.10.2018, а для заяви на внесення змін до Спецдозволу на користування надрами №597 сплив 30.11.2018, тобто до дати винесення оскаржуваного наказу.

Щодо ж стосується заяви про погодження проектів кар`єрів позивача, то строк видачі відповідного погодження сплив після десяти робочих днів, з дати отримання Держгеонадра заяви позивача, тобто 04.12.2018.

Внаслідок чого, у відповідача додатково з наведених вище підстав, були відсутні підстави для прийняття спірного наказу №490 щодо позивача.

Вирішуючи справу, колегія суддів враховує , що відповідальність суб`єкта господарювання за невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), в тому числі, встановлена Законом України « Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» .

Однак, матеріалами справи не підтверджується проведення з боку Держгеонадра будь-якої перевірки виконання припису №67/597-Д від 10.10.2018. Внаслідок чого у відповідача відсутні будь-які правові підстави для притягнення АТ « Покровський ГЗК» до відповідальності у вигляді зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами без проведення позапланового заходу щодо перевірки виконання припису №67/597-Д від 10.10.2018.

Що стосується встановлених у п. 5 Акту перевірки порушень статей 51, 53 Кодексу України про надра, а саме: обсяг видобутку у 2017 році марганцевих руд по комбінату складає 2478,8 тис. т., що перевищує проектну потужність комбінату, яка складає 2356 тис. т., колегія суддів зазначає наступне.

Положення статей 51 та 53 Кодексу України про надра не визначають термін « проектна потужність підприємства» .

Відповідно до Інструкції про порядок підготовки інформації згідно з Конвенцією про заборону розробки, виробництва, накопичення і застосування хімічної зброї та про її знищення, затверджену наказом Міністерства закордонних справ України від 25.05.2001 №104, проектна потужність - відповідний випуск продукції за даними теоретичних розрахунків.

Теоретичне визначення даного терміну, зокрема, передбачає, що це максимально можливий річний випуск продукції відповідної номенклатури асортименту і якості при повному використанні основних фондів в оптимальних умовах їх експлуатації.

На основі розрахунків виробничих потужностей визначаються внутрішні резерви росту виробництва, визначаються об`єми випуску промислової продукції та потреба збільшення виробничих потужностей за рахунок технічного переозброєння (https://buklib.net/books/25342/).

Проектна потужність підприємства - це максимальна потужність, яка може бути досягнута в ідеальних умовах. Більшість підприємств оперують обладнанням в меншому розмірі, ніж проектна потужність. Вони роблять так тому, що, на їх думку, можуть оперувати більш ефективно, коли їх ресурси не обмежені лімітами. Очікувана потужність може сягати до 92% від проектної потужності. Це поняття називають ефективністю потужності, або її використанням (https://pidruchniki.com/72902/logistika/viznachennya_potuzhnosti_pidpriyemstva_virobnitstva).

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що фактичний результат виробничої діяльності підприємства не може дорівнювати проектним (теоретичним) розрахункам підприємства, так як результати фактичної діяльності підприємства залежать від багатьох факторів та обставин і постійно змінюються.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність встановлення актом перевірки від 10.10.2018 порушень з боку позивача вимог ст. 51 Кодексу України про надра.

З огляду на встановлені у суді обставини, враховуючи звернення позивача з метою внесення змін у Спецдозвіл №597, до Угоди про умови користування надрами №597 та щодо погодження проектів реконструкції кар`єрів з Держгеонадра України та з урахуванням принципу пропорційності порушення і покарання, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав у зупиненні дії спеціального дозволу на користування надрами № 597 від 06 серпня 1996 року.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з пунктами 70, 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE (Рисовський проти України) заява № 29979/04, у якому проаналізовано поняття «належне урядування» .

Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу « належного урядування» . Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, « Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, « Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і « Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та « Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Принцип « належного урядування» , як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі « Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу « помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі « Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі « Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип « належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі « Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 53, та «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), п. 38).

Виходячи з системного аналізу адміністративно-правових принципів колегія уддів приходить до висновку, що у випадку, коли законодавством передбачена певна процедура (порядок) прийняття рішень, розгляду питань і вчинення дій суб`єктом владних повноважень, то така процедура повинна будь що бути дотримана цим суб`єктом.

У практиці ЄСПЛ принцип « законних очікувань» характерно застосовується у зв`язку з певним правом, що гарантується Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Найширша практика стосується захисту законних очікувань щодо ефективного здійснення права власності (ст. 1 Протоколу № 1 до ЄКПЛ).

Уперше у цьому контексті, як зазначає сам Європейський суд, принцип « законних очікувань» було застосовано в справі Pine Valley Developments Ltd. and others v. Ireland [15, п. 45], в якій компанія-заявник, що купила земельну ділянку, отримавши дозвіл на будівництво, була визнана Європейським судом такою, що мала законні очікування розвивати спірну територію, а відповідний дозвіл, який не міг бути відкликаний адміністративний органом, що його видав, був визнаний « складовою частиною власності заявника» [16, п. 51(2)] в розумінні ст. 1 Протоколу № 1, а отже, охоронюваним за правом Конвенції об`єктом. У подальшому принцип захисту законних очікувань у контексті ст. 1 Протоколу № 1 зазнав детальнішої розробки в межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття « майно» , яке ЄСПЛ розповсюдив як на « існуюче майно» , так і на активи (фонди), включаючи право вимоги тощо.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 15 травня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

О.Є. Пилипенко