Справа № 158/376/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4626/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу поліцейського роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капрала ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 березня 2019 року, ухвалене суддею Корецькою В.В. у м.Ківерці Волинської області у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, у справі №158/376/19 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капрала Довгополого Павла Володимировича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача поліцейського роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капрала ОСОБА_3 Павла Володимировича, у якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №894786 від 04.02.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваною постановою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.2 ст.121 КУпАП.

Позивач зауважує, що 04.02.2019 ним здійснювалось перевезення пасажирів за маршрутом «Луцьк-Бориспіль» на підставі трудового договору, укладеного з СПД ОСОБА_4 , перед виїздом було здійснено перевірку технічного стану наданого йому для перевезення транспортного засобу «Volkswagen Crafter», н.з. НОМЕР_1 . Під час руху на склі утворилась незначна тріщина у зв`язку з попаданням каменю, однак оскільки така не створювала перешкод у керуванні автомобіля, на виконання п.31.5 ПДР він продовжив рух.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 березня 2019 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову поліцейського капрала поліції 1 батальйону 2 роти БПП у м.Бориспіль УПП в Київській області ДПП Довгополого Павла Володимировича від 04.02.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №894786 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.121 КУпАП.

Рішення мотивоване тим, що доводи позивача не спростовані будь-якими доказами з боку відповідача для підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Жодних доказів того, що в діях позивача були ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП, суду також не надано.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до положень ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій транспортного засобу зобов`язаний перевірити перед вирушенням в дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Згідно з положенням Державного стандарту України 3649-2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 №630 (ДСТУ 3649:2010), а саме п.6.8.55: на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. Відповідно до п.1.1 Розділу І ДСТУ3649:2010 цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби категорій М, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 31.1 ПДР визначено, що стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуюються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників чи іншої нормативно-технічної документації.

Оскільки технічних стан транспортного засобу позивача та його обладнання не відповідає вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правилам технічної експлуатації, інструкціям підприємств виробників та іншій нормативно-технічній документації, на нього правомірно оскаржуваною постановою накладено стягнення за правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, судом з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесеної поліцейським роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капралом Довгополим П.В., серії ЕАВ №894786 від 04.02.2019, встановлено, що ОСОБА_2 04.02.209 о 22.50 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Crafter», н.з. НОМЕР_1 , надаючи послуги з перевезення пасажирів, що має технічну несправність, а саме тріщину вітрового скла в районі дії склоочисників, чим порушив вимоги ДСТУ 3649-2010, п.31.1 ПДР.

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

ОСОБА_2 , вважаючи постанову, винесену поліцейським роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капралом Довгополим П.В. серії ЕАВ №894786 від 04.02.2019 протиправною, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1 ПДР України - ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно зі ст. 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач 04.02.2019 року на підставі трудового договору №5 від 22.05.2015 року, укладеного з приватним підприємцем ОСОБА_4 , здійснює перевезення пасажирів за маршрутом «Луцьк - Бориспіль» (а.с.4).

Журналом реєстрації операцій перевірки технічного стану КТЗ контрольно-пропускним пунктом, підтверджується, що станом на 04.02.2019 року на автомобілі марки «Volkswagen Crafter», н.з. « НОМЕР_1 » невідповідностей технічного стану КТЗ не виявлено (а.с.5-7).

Відповідно до ст.222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч.2 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Так, відповідно до ст. 288 КУпАП перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення за правилами ст.252 КУпАП визначено обов`язок відповідача провести оцінку наявним доказам, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови серії серії ЕАВ №894786 від 04.02.2019 слідує, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки м «Volkswagen Crafter», н.з. НОМЕР_1 , вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 121 КУпАП.

Однак, відповідачем на розгляд суду першої інстанції не надано будь-яких доказів вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.

Слід зазначити, що відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, настає в разі керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації та тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина перша цієї статті передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Пунктом 31.4 ПДР України визначено перелік технічних несправностей і невідповідностей вимогам у разі наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством.

Слід зазначити, що встановленим переліком не передбачено такої технічної несправності (невідповідності вимогам), як тріщина лобового скла у зоні роботи склоочисників транспортного засобу.

Разом з тим, згідно з п. 31.5 ПДР у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Тобто, висновки поліцейського про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, не узгоджується із встановленими обставинами справи та матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП.

При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу частини 1 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 цієї статті за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивачем при зверненні до суду заявлено позовну вимогу про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки в діях ОСОБА_2 судом не встановлено наявності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП, що в розумінні п.1 ст. 247 КУпАП є обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності, позивач не може нести адміністративну відповідальність.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що вірним способом відновлення порушених прав позивача є скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №894786 від 04.02.2019 та закриття провадження у справі, що відповідає положенням ч.3 ст.286 КАС України.

Як наслідок, колегія суддів вважає, що при ухваленні судового рішення судом першої інстанції не було надано належної оцінки обставинам справи та положенням ч.3 ст. 286 КАС України стосовно наявності підстав для закриття провадження у справі.

Крім того, розглядаючи спір, судом першої інстанції не враховано обставину, що дана категорія справ підлягає розгляду за правилами, визначеними Главою 11 Розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України, що виключає можливість розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Так, відповідно до частини 1 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Статтею 271 КАС України встановлено особливості проголошення та вручення судових рішень в окремих категоріях адміністративних справ, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, де зазначено, що суд проголошує повне судове рішення, а його копії невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Наведені обставини в своїй сукупності під час прийняття рішення залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком його скасування.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

В контексті наведених правових норм, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки при розгляді спірних правовідносин допустив порушення норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Керуючись статтями 242, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капрала ОСОБА_5 Володимировича задовольнити частково, а рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 березня 2019 року у справі №158/376/19 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №894786 від 04.02.2019, винесену поліцейським роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капралом ОСОБА_6 Павлом Володимировичем, скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. В. Гуляк
Р. Й. Коваль