Справа № 440/3790/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Кукоба О.О.

08 травня 2019 р.Справа № 440/3790/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Калитки О. М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Київської митниці ДФС на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЮ» до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -

В с т а н о в и л а:

29.10.2019 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЮ» (подалі - ТОВ «ГАЮ», підприємство) звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA125000/2018/000122/2 від 23.08.2018 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що митний орган неправомірно відмовив йому у визнанні задекларованої митної вартості товару за основним методом, безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв спірне рішення, оскільки правильність визначення митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування основного методу не доведені контролюючим органом.

За твердженням позивача, у зв`язку з коригуванням митної вартості товарів ТОВ «ГАЮ» додатково сплатило суму ПДВ у розмірі 87.695,00 грн без достатніх на те правових підстав.

Заперечуючи проти позову, Київська митниця ДФС посилається на безпідставність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору. Також вказує, що подані підприємством до митного оформлення документи містили розбіжності та встановлена відсутність інформації щодо всіх складових митної вартості, у зв`язку з чим, митну вартість скориговано.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року (рішення у повному обсязі складено 21.02.2019 року) позовні вимоги ТОВ «ГАЮ» задоволені у повному обсязі у спосіб, визначений позивачем.

Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС на користь ТОВ «ГАЮ» судові витрати у розмірі 1.762,00 грн.

Висновок суду першої інстанції вмотивований тим, що контролюючий орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару.

Суд зазначив, що митною вартістю товарів є сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю.

Так, за придбані товари позивач сплатив компанії Grass AF GmbH & Co KG (Німеччина) грошові кошти у розмірі 1.310,40 євро, що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення становило 40.442,35 грн.

У митній декларації № UA125010/2018/006926 декларант визначив митну вартість товарів у загальному розмірі 59.442,35 грн, що включає: безпосередню вартість товару, вказану у специфікації від 16.07.2018 року № 1 у розмірі 1.310,40 євро та транспортні витрати у розмірі 19.000,00 грн.

Розмір вартості транспортних витрат за маршрутом м. Люнен (Німеччина) - митний кордон Ягодин (Україна) у розмірі 19.000,00 грн підтверджено копіями рахунка на оплату від 23.07.2018 року № 25, міжнародної товарно-транспортної накладної, договору-заявки від 16.07.2018 № 1, платіжного доручення від 19.10.2018 № 64, довідки ТОВ «ГАСТРАНС» від 23.07.2018 року № 25 про транспортні витрати. Страхування вантажу не проводилось. Вартість вантажно-розвантажувальних робіт входить у загальну суму фрахту.

Фактів здійснення позивачем на користь продавця чи третіх осіб будь-яких інших платежів (страхових виплат, транспортних послуг, комісійної чи брокерської винагород тощо) відповідачем не встановлено та суду відповідних доказів не надано.

Визначення вартості транспортних послуг відноситься до предмета регулювання договором перевезення вантажів автомобільним транспортом та визначається договірними сторонами на власний розсуд, а відтак, різниця у вартості таких послуг на відрізках від продавця до митного кордону України, та від митного кордону до пункту розвантаження, на переконання суду, не є достатньою підставою для коригування митної вартості товарів.

При цьому суд виходив з того, що за основу при визначенні митної вартості товарів за другорядним методом відповідачем взято до уваги раніше визнану митну вартість за митною декларацією від 31.10.2016 року № 125110011/2016/010911, внаслідок чого вартість товарів збільшилась майже у десять разів.

Суд врахував, що згідно положень статей 53-55, 64 Митного кодексу України законодавець допускає використання митним органом при визначенні митної вартості товарів наявної у такого органу інформації про раніше визнані (визначені) митні вартості лише в тому випадку, коли подані декларантом обов`язкові документи містять істотні розбіжності, що унеможливлюють визначення митної вартості імпортованих товарів за основним методом (ціна договору).

Однак, у даному випадку, контролюючим органом не надано доказів існування таких істотних розбіжностей.

Стосовно посилань митного органу на висновок експертного дослідження від 22.08.2018 року № 4, яким ринкову вартість мішків Біг-Бег, що були у використанні, у кількості 16.380,00 кг на момент дослідження визначено у розмірі 81.900,00 грн, суд зазначив, що відповідне дослідження проведено шляхом аналізу цінової політики на схожі товари у разі їх придбання у роздріб в Україні за даними мережі Інтернет, тоді як позивач придбав відповідні товари у Німеччині оптом. А відтак, об`єкти дослідження не є ідентичними, у зв`язку з чим згаданий висновок не прийнятий судом у якості належного та достовірного доказу у справі.

Суд акцентував увагу на тому, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

До того ж, у спірних відносинах варто зважати на доволі значний проміжок часу, що минув від митного оформлення товарів за МД від 31.10.2016 року № 125110011/2016/010911, а саме - один рік дев`ять місяців, а також відмінності у характеристиці товарів, ступені зносу, різних постачальників (продавців) та країну - походження товарів (Німеччина / Грузія).

А відтак, суд дійшов висновку, що відповідач необґрунтовано визначив митну вартість завезеного позивачем товару на підставі МД від 31.10.2016 року № 125110011/2016/010911.

Оскільки в ході судового розгляду належними доказами не спростовано твердження позивача, що надані в сукупності документи фактично підтверджують контрактну ціну імпортованого товару та правильність визначення за вказаною ціною його митної вартості, підстави для висновку про те, що заявлена позивачем митна вартість товару є заниженою чи необ`єктивною, відсутні.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач Київська митниця ДФС, посилаючись порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «ГАЮ» у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що висновок суду першої інстанції свідчить про порушення ним норми ч. 2 ст. 58 МК України, відповідно до якої, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. При цьому, Київською митницею ДФС, з посиланням на докази, доведено, що позивачем не надано можливості впевнитись в достовірності заявлених відомостей.

Судом не враховано вимоги ст. 320 МК України, згідно якої, форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення Форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю. Разом з тим, здійснення контролю правильності визначення є дискреційним повноваженням митних органів в розумінні ст.ст. 8, 318, 320, 49-55 МК України.

Судом не враховано й те, що митниця має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав для сумніву в митній оцінці товару, який переміщується через митний кордон України, а саме: витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Крім того, судом першої інстанції проігноровано доводи митниці про те, що з декларантом позивача проведено процедуру консультації, що передує застосуванню другорядних методів та проводиться з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 МК України. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Твердження суду викладені у рішенні про те, що Київською митницею ДФС не зазначено конкретних обставин, які викликали сумніви, не надано обґрунтування підвищення митної вартості не вказано обставин, які мають підтвердити документи, що витребовувались, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки вся вказана інформація повідомлялась декларанту позивача під час консультації.

За наведеного скаржник просить задовольнити вимоги апеляційної скарги у повному обсязі.

За приписами статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Київської митниці ДФС підлягає задоволенню, а судове рішення слід скасувати, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Пунктами 23, 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Частиною 1 ст. 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Виходячи з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як вказує ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Судом установлено та не спростовується учасниками справи, що між компанією Grass AF GmbH & Co KG (Німеччина) /продавець/ та ТОВ «ГАЮ» (покупець) 20.03.2018 року укладено контракт № ЕА-1/03/18, умовами якого передбачено купівлю-продаж б/в поліпропіленових мішків «БІГ-БЕГ», запресованих у пакети/тюки, у кількості, за ціною і на умовах, викладених в інвойсах, що є невід`ємною частиною цього контракту; умови поставки - FCA м. Люнен (Німеччина) /а.с. 18-20/.

16.07.2018 року продавцем складено специфікацію до контракту № ЕА-1/03/18, якою передбачено продаж мішків б/в «БІГ-БЕГ» вагою брутто 16.380,00 т та вартістю 1.310,40 євро /а.с. 20/.

17.07.2018 року продавцем виписано інвойс № 201840448 на суму 1.310,40 євро /а.с. 74/.

20.08.2018 року позивачем до митного оформлення за митною декларацією заявлено товар «Мішки, виготовлені із тканини полотняного переплетення з синтетичних стрічкових ниток поліефіру 100%, максимальною висотою близько 170 см, що використовувались, тип мішка «БІГ-БЕГ», великої місткості (250 - 3000 кг), по чотирьох кутах мішка розташовані ручки (пристосування для захоплення, підіймання), різні за об`ємом, шириною та висотою, пошкоджені(розриви та дірки) та цілі, забруднені, призначені для упакування, зберігання, транспортування сухих, сипких матеріалів, пакетовані в тюки, кількість тюків: 62, вага нетто: 16380 кг. Виробник: немає даних.

Митну вартість товару визначено за основним методом (за ціною договору): ціна товару в іноземній валюті у розмірі 1.310,40 євро, що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення становило 40.442,35 грн, + витрати з транспортування товару від м. Люнен (Німеччина) до п/п Ягодин (Україна) у розмірі 19.000,00 грн = загальна митна вартість товарів 59.442,35 грн.

Під час надходження декларації митним органом здійснено перевірку за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. За результатами оцінки ризику щодо МД № UA125010/2018/006926 спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками і виявила наступні ризики: 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».

У відповідь на звернення митного органу щодо надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість товару, декларантом 23.08.2018 року додатково надано відповідачу: лист продавця від 10.08.2018 року щодо ступеня зносу товару, заявку на перевезення на суму 1.600,00 євро та договір на перевезення, довідку перевізника № 25, висновок Полтавського науково-дослідного експериментально-криміналістичного центру від 22.08.2018 року /а.с. 76-84, 94, 95/.

За результатами розгляду поданих декларантом документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA125000/2018/000122/2 від 23.08.2018 року /а.с. 16/.

У рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом зазначено:

- за МД № UA 125010/2018/007653 було заявлено товар «мішки, виготовлені із тканини полотняного переплетення з синтетичних стрічкових ниток поліефіру 100%, пошкоджені (розриви та дірки) та цілі, забруднені», при цьому документи незалежних експертних організацій, в яких визначена вартість бувших у використання та пошкоджених мішків, до митного оформлення декларантом не надавались;

- до митного оформлення надано рахунок № 25 на автотранспортні послуги від перевізника «ГАСТРАНС», договір з даним перевізником та Заявку № 1. Згідно рахунку № 25 вартість автотранспортних послуг від м. Люнен до Ягодина складає 19.000,00 грн, та від Ягодина до Полтави 30.380,00 грн. До митної вартості включена сума транспортування 19.000,00 грн, Відповідно до сайту della.com.ua, відстань від м. Люнен до м. Ягодин складає 1280 км, а від Ягодина до Полтави - лише 847 км, то виникає сумнів щодо правдивості даних зазначених в рахунку № 25. Окрім того, в документах на транспортування відсутня інформація щодо експедиційних послуг.

В подальшому, Київською митницею ДФС винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 125010/2018/00082 /а.с. 57-58/.

Задовольняючи апеляційну скаргу, колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається з договору-заявки № 1 від 16.07.2018 року, укладеного між ТОВ «ГАЮ» та ТОВ «ГАСТРАНС», та рахунку на оплату послуг від 23.07.2018 року № 25, вартість автотранспортних послуг по перевезенню по маршруту: м. Люнен (Німеччина) м/п Ягодин (України), автомобіль DAF, номер НОМЕР_1 // НОМЕР_2 становить 19.000,00 грн. Вартість автотранспортних послуг по перевезенню по маршруту: м/п Ягодин (Україна) м. Полтава (Україна), автомобіль DAF, номер № ВІ2465СО//ВІ7601ХМ становить 30.380,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що за даними мережі Інтернет, зокрема ресурсу della.com.ua, відстань між м. Люнен (Німеччина) до м. Ягодин (Україна, Волинська область) дорівнює 1279 км, приблизний час поїздки 12 годин 48 хвилин. Відстань між м. Ягодин (Україна, Волинська область) до м. Полтава (Україна) дорівнює 847 км, приблизний час поїздки 9 годин 42 хвилини.

За наведеного, колегія суддів зазначає, що у митного органу існували обґрунтовані підстави піддати сумніву визначену позивачем митну вартість ввезеного товару.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що за умовами договірних відносин сторони мають право діяти на власний розсуд та самостійно визначати певне коло прав та обов`язків за цивільною угодою.

Втім, колегія суддів зауважує, що визначення вартості транспортних послуг у даному випадку прямо впливає на визначення митної вартості товару та відповідно митних платежів.

Колегія суддів зазначає, що позивачем ані митному органу, ані судам першої та апеляційної інстанції не доведено доцільності та економічної обґрунтованості визначення розміру транспортних послуг за наявності різниці у вартості на відрізках від продавця до митного кордону України та від митного кордону до пункту розвантаження.

Що стосується посилання суду на висновок експертного дослідження від 22.08.2018 року № 4, яким ринкову вартість мішків БІГ-БЕГ на момент дослідження визначено у розмірі 81.900,00 грн., колегія суддів зазначає, що із дослідної частини цього висновку вбачається, що ринкова вартість об`єкта дослідження встановлювалась як середня ринкова ціна на вироби, які за функціональним призначенням, технологією виробництва, споживчими властивостями і якістю максимальної відповідають об`єкту дослідження. Питання щодо оптової, роздрібної ціни перед експертом замовником проведення цього дослідження ТОВ «ГАЮ» не ставилось.

Стосовно посилання суду першої інстанції на доволі значний проміжок часу, що минув від митного оформлення товарів за МД від 31.10.2016 року № 125110011/2016/010911, також відмінності у характеристиці товарів, ступені зносу, різних постачальників (продавців) та країну - походження товарів (Німеччина / Грузія), колегія суддів зазначає, що відповідно до даних ВМД, виробник мішків БІГ-БЕГ не встановлений. Країни походження визначені як Європа США. Крім того, судом не наведено жодних посилань які б об`єктивно посвідчували ту обставину, що протягом проміжку часу тривалістю один рік дев`ять місяців, вартість зазначеного товару на мировому ринку знизилась.

За наведеного вище, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог ТОВ «ГАЮ» про визнати протиправним та скасування рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA125000/2018/000122/2 від 23.08.2018 року.

Оскільки зазначені вище обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу Київської митниці ДФС, скасовує судове рішення, та приймає нове про відмову у задоволенні вимог ТОВ «ГАЮ».

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010 року).

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині < > є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справами, неправильне застосування норм матеріального (п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЮ».

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка З.О. Кононенко
Постанова у повному обсязі складена і підписана 17 травня 2019 року.