Справа № 316/2285/18(2-а/316/8/19)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2019 року м. Дніпросправа № 316/2285/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 02 квітня 2019 року (суддя Куценко М.О.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області Мелешка Сергія Івановича

про скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Поліцейського 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області Мелешка Сергія Івановича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності; визнати протиправною та скасувати постанову Поліцейського 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області Мелешка Сергія Івановича серії ЕАВ № 803180 від 19 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, адміністративну справу закрити.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 02 квітня 2019 року у задоволенні позову відмолено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Поліцейським 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області Мелешком Сергієм Івановичем 19 грудня 2018 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 803180, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. у зв`язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, перевищення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті на 71 км/год.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ПДР України не порушував, встановлені обставини не доведені належними доказами. Крім того, відповідачем порушено процедуру розгляду справи та винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2018 близько 14:33 год. на вул. Київська, 57 у с. Циганське було зафіксовано вимірювальним лазерним пристроєм рух автомобіля TOYOTA RAV4, державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 зі швидкістю 121 км/год, що перевищує максимальну допустиму швидкість в межах населеного пункту на 71 км/год.

Апелянт не заперечує факт того, що рухався з такою швидкість, проте заперечує, що такий рух відбувався в межах населеного пункту. Зазначає, що після перетину знаку початку населеного пункту рухався зі швидкістю не більше 50 км/год. Також зазначає, що пристрій, яким було здійснено фіксацію швидкості руху, був не стаціонарний та співробітники поліції мали можливість здійснювати швидкісний контроль на будь-якій ділянці дороги. Крім того, інспектор поліції не надав документи про повірку та сертифікацію вимірювача. Також в постанові відсутні дані про особу, яка здійснювала фіксацію порушення. При цьому, з доданих до матеріалів справи документів вбачається, що фіксацію здійснено ОСОБА_2 , тоді як оскаржувана постанова прийнята ОСОБА_3 , отже вона винесена неуповноваженою особою.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, вірно встановив, що відповідно до відповіді служби автомобільних доріг України дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту», що позначає розташування с. Циганське в межах автодороги М-03 Київ-Харків-Довжанський, знаходиться на відмітці км 318+260 та км 320+602. Перед ними, з урахуванням існуючої дорожньої обстановки, розміщені дорожні знаки « 5.70 «Фото-, відео- фіксування порушення ПДР». Згідно координат, які автоматично визначає прилад TruCam за допомогою влаштованого GPS навігатора, при здійсненні заміру швидкості автомобіля позивача, він знаходився в координатах 49°35'59.88"N 34°16'06.70"Е, тобто в межах населеного пункту - с. Циганське. При цьому, відстань від приладу до автомобіля становила 222 м, а відтак і сам автомобіль знаходився в межах населеного пункту Циганське.

Суд не вважає обґрунтованими доводи апелянта, що вказаний тип засобу, який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, затверджений сертифікатом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012, було виключено з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362, а сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 є нечинним з 02.11.2015, а тому використання вказаного пристрою є незаконним, а отримані дані щодо швидкості є необґрунтованими, адже, як доведено відповідачем, на лазерний вимірювач TruCAM LTI20/20 TC000800 складено експертний висновок Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27.09.2018 № 04/02/03-3008, який підтверджує реалізацію криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних, з терміном дії до 27.09.2021.

Крім того, Мінекономрозвитку України видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11928, чинне до 28.09.2019, згідно з яким засіб TruCAM LTI20/20 TC000800 відповідає вимогам «Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі: +- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +- 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год».

Суд також не знаходить обґрунтованими доводи апелянта, що точність GPS-приймача залежить від початкових умов роботи і, враховуючи, що 19.12.2018 на території Полтавської області була хмарна погода, йшов дощ зі снігом, в таких погодних умовах відстань 220 метрів занадто далека, щоб напевно визначити точні координати місця фіксації швидкості автомобіля, адже такі доводи є виключно припущеннями останнього, тоді як свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11928 чітко встановлено допустимі похибки у діапазоні вимірювань швидкості засобом TruCAM LTI20/20 TC000800 і така похибка не впливає на результат виявленого порушення та не пов`язана з погодними умовами.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеної норми права дає можливість дійти висновку, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є, у тому числі, показання технічних приладів. При цьому таку фіксацію може проводити як особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, так і інша особа. Вирішальною ознакою доказу є його змістовність, а не суб`єкт, який такий доказ надав, а тому доводи апелянта щодо прийняття постанови неуповноваженою особою, яка не здійснила фіксацію правопорушення, є необґрунтованими.

Щодо ненадання водієві документів про повірку та сертифікацію вимірювача, суд апеляційної інстанції зазначає, що закон не вимагає від патрульного інспектора такі документи пред`являти водієві, також форма самої постанови не передбачає необхідність зазначення даних про особу, яка здійснювала фіксацію порушення, а тому це не може слугувати підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Вказана норма свідчить про правомірність дій відповідача під час складання оскаржуваної постанови та не вимагає від останнього вчинення будь-яких інших дій, крім тих, що були проведені відповідачем.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 316, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 02 квітня 2019 року в адміністративній справі № 316/2285/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 16 квітня 2018 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова