Справа № 1840/3235/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Шевченко І.Г.

08 травня 2019 р.Справа № 1840/3235/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судових засідань Ковальчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії,

В с т а н о в и л а:

22.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (подалі пенсійний орган, ГУ ПФУ в Сумській області) виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 49.516,49 грн.

Обґрунтовує позивач вимоги тим, що згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» має право на компенсацію втрати частини доходу в сумі 49.516,49 грн. (згідно наведеного розрахунку), у зв`язку із порушенням строку виплати пенсії згідно постанови Конотопського міськрайонного суду від 29.11.2017 року, яка не виконана ГУ ПФУ в Сумській області.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов, пенсійний орган зазначає, що згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів; 2) порушення встановлених строків їх виплати; 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати стипендії, заробітна плата). Зважаючи на зазначене та на те, що перерахунок пенсії згідно з рішенням суду виконано вчасно, тобто, після надходження до управління рішення суду, підстави для нарахування та виплати суми компенсації відсутні.

Відповідач зазначає, що на виконання постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.11.2017 року, пенсійним органом у грудні 2017 року було проведено перерахунок пенсії та забезпечено її виплату у межах суми стягнення за один місяць у сумі 3.512,82 грн. в січні 2018 року. У березні 2018 року, після набрання рішенням суду законної сили відповідачем проведено перерахунок розміру пенсії, починаючи з 01.01.2016 року. Сума коштів за період з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року у сумі 36.624,28 грн. нарахована до виплати та буде виплачена після виділення коштів на їх фінансування з Державного бюджету.

Крім наведеного, відповідач вважає правильним відшкодувати понесені позивачем судові витрати за рахунок Державного бюджету України.

У додаткових поясненнях позивач посилається на те, що ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.08.2018 року встановлено порядок виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.11.2017 року, а саме: визначено, що ГУ ПФУ в Сумській області підлягає виплаті на його користь одразу вся сума пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року без застосування механізму виплати перерахованої пенсії, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Однак, станом на 23.10.2018 року відповідачем означене вище судове рішення не виконане.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року (рішення у повному обсязі складено 10.12.2018 року) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково наступним чином:

Відповідач ГУ ПФУ в Сумській області зобов`язаний нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за січень та лютий 2018 року у загальному розмірі 49,37 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог позивачу відмовлено.

Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто з ГУ ПФУ в Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Висновок суду вмотивований тим, що доплату за грудень 2017 на виконання рішення суду позивачу виплачено в тому ж місяці - 27.12.2017 року, тобто відповідачем не допущено порушення строку виплати доходів за грудень 2017 року більш ніж на один місяць, відтак, вимоги позивача про виплату компенсації втрати частини доходів за грудень 2017 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, враховуючи, що постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.11.2017 року у справі № 577/4563/17 визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області у не проведенні перерахунку та виплаті перерахованої пенсії позивачу, починаючи з 01.01.2016 року, факт того, що відповідач з 01.01.2016 року не здійснював належні нарахування та виплати суми пенсії не підлягає доказуванню, оскільки він встановлений судовим рішенням у спорі між тими самими сторонами.

Оскільки тривале нарахування та виплата пенсії у меншому розмірі, ніж передбачено Законом, за минулі періоди сталася з вини відповідача та фактично такий перерахунок і виплата, зокрема, за січень 2018 року та лютий 2018 року здійснені лише у квітні 2018 року, суд першої інстанції, з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України дійшов висновку, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат за вказані періоди, донарахованих і виплачених йому у квітні 2018 року.

При цьому, суд не прийняв доводи відповідача щодо передчасності виплати такої компенсації за вказаний період, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року така компенсація повинна бути нарахована позивачу одночасно з виплатою пенсії за минулий період та виплачена в місяці, в якому здійснилася виплата пенсії. Тобто, при виплаті у квітні 2018 року доплати у розмірі по 1.592,36 грн. за січень 2018 року та лютий 2018 року, відповідач мав нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Разом із цим, суд визначився, що за період з січня 2018 року по лютий 2018 року підлягає стягненню компенсація в сумі 49,37 грн. (31,85 + 17,52).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 просить зобов`язати виплатити компенсацію втрати частини доходів, нараховану ним на доплату до пенсії за період з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року, яка йому не виплачена, суд вважав такі вимоги ОСОБА_1 передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 139 КАС України, суд розподілив судові витрати шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Сумській області суму судового збору в розмірі 704,80 грн., сплаченого ним за подання адміністративного позову.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його скасувати та прийняти нове про задоволення адміністративного позову.

Аргументи наведені в обґрунтування вимог апеляційної скарги фактично аналогічні доводам, викладеним позивачем в позовній заяві.

Відзив на апеляційну скаргу від ГУ ПФУ в Сумській області не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а судове рішення слід частково скасувати, з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Сумській області /а.с. 23/.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.11.2017 року у справі № 577/4563/17, яка набрала законної сили 23.02.2018 року, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області у не проведенні перерахунку та виплаті перерахованої пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою ОСОБА_1 пенсії, на підставі довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області № 11/149-362(4528) від 06.06.2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року, постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18.11.2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 року», починаючи з 01.01.2016 року без обмеження граничного розміру, з врахуванням раніше виплачених сум. У межах суми стягнення за один місяць постанова звернута до негайного виконання.

Виконуючи означене судове рішення в частині, що підлягала негайному виконанню, ГУ ПФУ в Сумській області 13.12.2017 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2017 року та здійснено виплату пенсії за грудень 2017 року у розмірі 3.512,82 грн., з урахуванням такої доплати (1.592,36грн.), виплаченої з основним розміром пенсії за січень 2018 року - 27.12.2017 року /а.с. 13-14, 35/.

28.03.2018 року відповідачем на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» проведено позивачу перерахунок пенсії та визначено доплату у розмірі 1.570,18 грн. за період з 01.01.2016 року по листопад 2017 року, та січень-березень 2018 року /а.с.51/.

29.03.2018 на виконання постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.11.2017 року у справі № 577/4563/17 ГУ ПФУ в Сумській області здійснено перерахунок пенсії позивачу та визначено пенсію у розмірі 3.512,82грн. з січня 2016 року /а.с. 36/.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.08.2018 року у справі № 577/4563/17 встановлено порядок виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.11.2017 року та визначено, що ГУ ПФУ в Сумській області підлягає виплаті на користь ОСОБА_1 одразу вся сума пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року без застосування механізму виплати перерахованої пенсії, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» /а.с. 43-44/.

На виконання означеної ухвали суду розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії відповідачем визначено доплату ОСОБА_1 до пенсії за період з січня 2017 року по листопад 2017 рік у розмірі 1.592,36 грн. за кожен місяць /а.с. 37, 67/.

Як убачається з виписки по картковому рахунку банківської установи /а.с. 11-14/, а також витягу із списку на зарахування пенсії /а.с. 33, 34, 63-65/, скріншоту деталей виплати пенсії в квітні 2018 року /а.с. 68/, позивачу у квітні 2018 року виплачено доплату перерахованої пенсії, зокрема, за січень-березень 2018 року по 1.592,36 грн. без нарахування компенсації втрати частини доходів.

Частково погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 46 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (подалі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року (подалі Порядок).

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згадані вище статті 2, 3 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 Порядку відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Як установлено судовим розглядом, доплату за грудень 2017 на виконання рішення суду ГУ ПФУ в Сумській області виплачено позивачу в тому ж місяці - 27.12.2017 року, тобто відповідачем не допущено порушення строку виплати доходів за грудень 2017 року.

Таким чином, погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що вимоги позивача про виплату компенсації втрати частини доходів за грудень 201 7року є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Крім цього, оскільки перерахунок і виплата пенсії позивачу за січень 2018 року та лютий 2018 року здійснена пенсійним органом лише у квітні 2018 року, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат за вказані періоди.

Втім, приходячи до висновку про часткове скасування судового рішення, колегія суддів зауважує, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) на один і більше календарних місяців. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

За наведеного, колегія суддів не погоджується із визначеного судом першої інстанції обов`язку здійснити пенсійним органом нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за січень 2018 року та лютий 2018 року у твердій грошовій сумі, оскільки здійснення розрахунку проводиться установою самостійно, та відноситься, в даному випадку, до компетенції ГУ ПФУ в Сумській області.

Таким чином, скасовуючи рішення в частині, якою судом зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за січень та лютий 2018 року у загальному розмірі 49,37 грн., колегія суддів, з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, приймає нове судове рішення про часткове задоволення вимог ОСОБА_1 та зобов`язання пенсійний орган нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за січень та лютий 2018 року.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечень на неї висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

З урахуванням висновку суду про часткове задоволення вимог ОСОБА_1 , колегія суддів скасовує судове рішення в частині, якою судом стягнуто з ГУ ПФУ в Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на його користь сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині < > є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року скасувати в частині, якою судом зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за січень та лютий 2018 року у загальному розмірі 49,37 грн. (сорок дев`ять гривень 37 копійок), з прийняттям нового судового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за січень та лютий 2018 року.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року скасувати в частині, якою стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 352,40 грн. (триста п`ятдесят дві гривні 40 копійок).

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Калитка
Постанова у повному обсязі складена і підписана 17 травня 2019 року.