Справа № 345/1985/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2019 року

м. Київ

справа №345/1985/17

адміністративне провадження №К/9901/17733/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Бучик А.Ю.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 345/1985/17

за позовом ОСОБА_1 до Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області (далі - Калуське ОУ ПФУ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести нарахування та виплату пенсії, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання відновити виплату пенсії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Качмара В.Я., суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В., -

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконним зменшення розміру його пенсійної виплати;

- зобов`язати відповідача повернути недоплачені суми пенсії, починаючи з 01 травня 2017 та виплачувати надалі йому пенсію із здійсненням її подальших перерахунків у сторону збільшення у відповідності до норм законодавства та проводити доплату за понаднормовий стаж;

- роз`яснити Калуському ОУ ПФУ, які доплати, надбавки та допомоги вони зобов`язані включати при нарахуванні пенсійних виплат, які проводяться за рішеннями Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2015 року та Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року у справі № 345/2377/15-а про переведення позивача на пенсію згідно статті 8 Закону України від 02 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з 01 травня 2017 відповідач виконуючи вимоги Закону України від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» (далі - Закон № 1801-VIII) та перераховуючи пенсії у зв`язку з підвищенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, протиправно зменшив розмір його пенсії, яка виплачувалась у відповідності до статті 8 Закону №345-VI, та обрахував її обмежившись лише розміром 3 прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність, при цьому не врахувавши надбавку за понаднормовий стаж, що виплачувалась позивачу разом із пенсією до 01 травня 2017 року.

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області постановою від 17 липня 2017 року задовольнив позовні вимоги:

- визнав протиправними дії Калуського ОУ ПФУ щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 доплати за понаднормовий стаж, підвищення пенсії, та іншими доплатами до пенсії відповідно до чинного законодавства;

- зобов`язав Калуське ОУ ПФУ зробити перерахунок та виплату ОСОБА_1 доплати за понаднормовий стаж, підвищення до пенсії та іншими доплатами до пенсії відповідно до чинного законодавства з 01 травня 2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суду першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, законодавцем та рішеннями суду у справі № 345/2377/15-а чітко визначено мінімальний розмір пенсії шахтарям - три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність а також перерахунок та виплату доплати за понаднормативний стаж, підвищення до пенсії та іншими доплатами до пенсії відповідно до чинного законодавства. Тобто, у вказану суму враховуються будь-які надбавки чи доплати до пенсії.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 05 вересня 2017 року скасував рішення суду першої інстанції, ухвалив нове - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд керувався тим, що перерахунок пенсії позивача 01 травня 2017 року проводився у зв`язку із підвищенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, оскільки відповідний вид прожиткового мінімуму є тією розрахунковою величиною, згідно якою визначається мінімальний розмір пенсії особам, які таку отримують відповідно до статті 8 Закону №345-VI, як при її призначенні, так і при перерахунку.

При цьому апеляційний суд вказав на те, що основний розмір пенсії позивача, як і на час переведення його на пенсію у відповідності до статті 8 Закону №345-VI, так і на час останнього перерахунку (01 травня 2017 року ) становить 2471 грн 65 коп. Кожного починаючи з 2015 року до основного розміру пенсії виплачувались доплати за кожний повний рік страхового стажу на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), але не більш як на 1% мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці 1 цієї частини, що у 2015, 2016, 2017 роках становили 429 грн 60 коп, 498 грн 80 коп., 524 грн 80 коп., відповідно, плюс ще додавалось підвищення згідно зі статтею 42 Закону №1058-IV. Разом з усіма зазначеними доплатами пенсія ОСОБА_1 не досягала встановлених Законом №345-VI трьох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, а тому відповідачам розмір пенсії (уже разом з усіма доплатами) був розрахований у межах трьох прожиткових мінімумів, встановлених Законом для осіб, які втратили працездатність.

До того ж суд апеляційної інстанції зазначив, що при розрахунку розміру пенсії позивача на виконання рішення суду апеляційної інстанції у справі № 345/2377/15-а відповідачем було допущено технічну помилку при використанні функції макетного вводу даних, в результаті чого виникла переплата пенсії в частині доплати за понаднормовий стаж роботи, і тому така становила 4239 грн 80 коп., проте така переплата не підлягає відшкодуванню, оскільки була виплачена внаслідок помилки відповідача.

20 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2017 року - залишити в силі.

Касаційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкових висновків про відповідність розміру пенсії вимогам законодавства, оскільки за змістом статті 8 Закону №345-VI, саме основний розмір пенсії не може бути нижчим за три прожиткових мінімуми, встановленого для осіб, які втратили працездатність, а розміри доплат за понаднормовий стаж та інші повинні входити до розміру пенсійної виплати шляхом додавання до мінімального розміру пенсії.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 26 вересня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

13 жовтня 2017 року від відповідача до суду касаційної інстанції надійшли заперечення на вказану касаційну скаргу, в яких пенсійний орган просить залишити останню без задоволення, а оскаржуване позивачем судове рішення - без змін.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Верховний Суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що позивач з липня 2005 року отримував пенсію із зменшенням пенсійного віку (50 років), у зв`язку із виконанням ним роботи, яка була передбачена Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Список №1).

Однак, у 2015 році за бажанням ОСОБА_1 , його було переведено на пенсію за віком, яку він отримував у відповідності до статті 8 Закону №345-VI. Право останнього на отримання такої пенсії було визнано постановою апеляційного суду у справі № 345/2377/15-а, предметом позову по якій було оскарження ОСОБА_1 відмови, тоді ще управління Пенсійного Фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області (далі - управління ПФУ, правонаступником якого є Калуське ОУ ПФУ) щодо перерахунку та виплати йому пенсії за віком згідно статтею 8 Закону №345-VI (а.с.10-11, 13-16).

Постановою апеляційного суду у справі № 345/2377/15-а було зобов`язано управління ПФУ здійснити перерахунок та виплату позивачеві пенсії за віком відповідно до положень статті 8 Закону №345-VI, у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з належними доплатами, надбавками та допомогами відповідно до чинного законодавства з 23 грудня 2014 року.

Вказана постанова відповідачем виконувалась і до квітня 2017 року позивач отримував пенсію у розмірі 4239 грн 80 коп., що не заперечується сторонами.

Проте, з 01 травня 2017 року після проведеного перерахунку, зазначений розмір пенсії зменшився та становить 3936 грн.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 11 травня 2017 року звернувся до відповідача із заявою, у якій посилаючись на неврахування відповідачем після перерахунку його пенсії доплати за понаднормовий стаж, що до цього йому виплачувалась, просив привести розмір виплачуваної йому пенсії у відповідність до чинного законодавства, при цьому враховуючи усі надбавки та доплати, які виплачувались до проведення зазначеного перерахунку (а.с.6).

У відповідь на таке звернення відповідач листом від 15 травня 2017 року №142/А-15 повідомив позивача про те, що розмір його пенсійної виплати з 01 травня 2017 року зменшено на 3936 грн, у зв`язку з тим, що згідно Закону №345-VI, розмір пенсії обчислюється наступним чином: основний розмір пенсії за віком розрахованої відповідно до статті 27 Закону №1058-IV становить 2471 грн 65 коп. (80% від середньомісячного заробітку 2907 грн 82 коп.); доплата за понаднормовий стаж роботи (40 років) - 524 грн 80 коп; підвищення по статті 42 Закону №1058-IV з 01 березня 2010 року, 01 березня 2011 року, 01 березня 2012 року становить 12 грн 65 коп., 25 грн 97 коп, 02 грн 06 коп. відповідно, що в загальному разом з усіма переліченими доплатами становить 3037 грн 13 коп. А відтак, оскільки такий розмір пенсії станом на 01 січня 2017 є меншим ніж 3 розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (1312 грн), то відповідачем виплачувану позивачу пенсію приведено у відповідність до вимог чинного законодавства та встановлено її розмір у вигляду 3936 грн (а.с.7-8).

Також апеляційним судом встановлено, що основний розмір пенсії позивача, як і на час переведення його на пенсію у відповідності до статті 8 Закону №345-VI, так і на час останнього перерахунку (01 травня 2017 року ) становить 2471 грн 65 коп. Кожного починаючи з 2015 року до основного розміру пенсії виплачувались доплати за кожний повний рік страхового стажу на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 Закону №1058-IV, але не більш як на 1% мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці 1 цієї частини, що у 2015, 2016, 2017 роках становили 429 грн 60 коп, 498 грн 80 коп., 524 грн 80 коп., відповідно, плюс ще додавалось підвищення згідно зі статтею 42 Закону №1058-IV. Разом з усіма зазначеними доплатами пенсія ОСОБА_1 не досягала встановлених Законом №345-VI трьох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, а тому відповідачам розмір пенсії (уже разом з усіма доплатами) був розрахований у межах трьох прожиткових мінімумів, встановлених Законом для осіб, які втратили працездатність.

До того ж суд апеляційної інстанції зазначив, що при розрахунку розміру пенсії позивача на виконання рішення суду апеляційної інстанції у справі № 345/2377/15-а відповідачем було допущено технічну помилку при використанні функції макетного вводу даних, в результаті чого виникла переплата пенсії в частині доплати за понаднормовий стаж роботи, і тому така становила 4239 грн 80 коп.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону №345-VI передбачено, що його дія поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачу розмір пенсії обчислюється згідно із Законом №1058-IV і визначається індивідуально залежно від тривалості набутого шахтарем страхового стажу та величини одержуваного заробітку, з якого сплачувалися страхові внески.

Відповідно до статті 27 Закону № 1058-IV, розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп x Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Статтею 8 Закону №345-VI, в редакції діючій на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналогічні положення закріплені і в абз.1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, а саме мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Отже, державою встановлено додаткову соціальну гарантію отримання пенсійної виплати особам, на яких поширюється дія Закону №345-VI, не нижче трьох прожиткових мінімумів, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, розмір пенсії розраховується за правилами, визначеними статтею 27 Закону №1058-IV, і за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року, що передбачено частиною третьою статті 24 Закону № 1058-IV.

Тобто розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону №345-VI, визначається з урахуванням їх стажу та заробітку. До одержаного розміру встановлюється доплата за понаднормовий стаж (по 1% розміру пенсії, але не більш як 1% мінімальної пенсії за віком за кожний повний рік страхового стажу: чоловікам - понад 35, а жінкам - понад 30 років, як це визначено абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV).

З аналізу вищенаведених норм права слідує, що якщо цей розмір пенсії в сукупності менший за мінімальний розмір, установлений для шахтарів (80% його заробітку, але не менш ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - абзац третій частини першої статті 28 Закону №1058-IV), пенсія встановлюється в мінімальному розмірі.

До розміру пенсії після перерахунку (тобто, понад три розміри прожиткового мінімуму) додаються тільки надбавки, підвищення, компенсаційна виплата за втрату годувальника, додаткова пенсія, пенсія за особливі заслуги, доплата у зв`язку із закриттям ЧАЕС, цільова грошова допомога на прожиття інвалідам війни.

Подібний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 345/2724/17.

Таким чином, дії відповідача є правомірними, а доводи скаржника щодо іншого порядку розрахунку пенсії ґрунтуються на його власному тлумаченні норм права і, фактично, на тому, що правомірним був розрахунок пенсії до 01 травня 2017 року, який відповідач визнав помилковим.

Посилання скаржника на рішення у справі № 345/2377/15-а не спростовує вищенаведених висновків, оскільки вказаним рішенням суду не вирішувалися і не могли вирішуватися правовідносини, які виникли у травні 2017 року, і не скасовує підстави для перерахунку пенсії, визначені чинним законодавством, як обов`язкові.

В межах розгляду даної справи, перерахунок здійснено у зв`язку з підвищенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що відповідно до статті 42 Закону №1058-IV є обов`язковою підставою здійснення перерахунку пенсії.

З урахуванням наведеного правильними є висновки суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Верховний Суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови і погоджується з його висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року у справі № 345/1985/17 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л.

Мороз М. М. Гімон

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду