Справа № 260/145/19
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2019 року м. Ужгород№ 260/145/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Калинич Я.М.

при секретарі судового засідання - Попович М.М.

за участю:

представник позивача: Іляшкович Н.В.,

представник відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Іляшкович Наталію Василівну, звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області про визнання протиправною і скасування постанови Головного державного виконавця Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області Юришинець М.В. від 09.11.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 6400 грн. у виконавчому провадженні №50477852.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 21.11.2017 року на адресу позивача надійшла постанова Головного державного виконавця Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області Юришинець М.В. від 09.11.2017 року про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №50477852 з примусового виконання виконавчого листа №309/1677/14 виданого Хустським районним судом 22.02.2016 року про зобов`язання виконати п. 2.5 рішення виконавчого комітету Хустської міської ради №584 від 31.08.2007 року. Згідно із приписами даної постанови, у зв`язку із невиконанням рішення Хустського районного суду у строк, встановлений державним виконавцем, із ОСОБА_1 необхідно стягнути виконавчий збір у розмірі 6400 грн.

У квітні 2014 року виконавчий комітет Хустської міської ради звернувся до суду із позовом про зобов`язання ОСОБА_1 . виконати п. 2.5 рішення виконавчого комітету Хустської міської ради №584 від 31.08.2007 року: для розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури м. Хуст на виконання постанови КМУ №40 від 24.01.2007 року, перерахувати на рахунок виконкому 10% вартості реконструкції. Для можливості реалізації виконання даного рішення виконкомом Хустської міської ради також було заявлено позовну вимогу про зобов`язання ОСОБА_1 укласти з виконавчим комітетом Хустської міської ради договір про обов`язкову пайову участь у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури, оскільки виключно на підставі такого договору можливо встановити кошторисну вартість об`єкта реконструкції, суму договору, а також права та обов`язки сторін за договором. Згідно рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 13.03.2015 р. - позов виконкому задоволено частково, зобов`язано ОСОБА_1 . виконати п. 2.5 рішення виконавчого комітету Хустської міської ради №584 від 31.08.2007 р. в решті заявлених вимог відмовлено.

14.03.2016 р. головним державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області Юришинець М.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №309/1677/14 виданого Хустським районним судом 22.02.2016 р. та зобов`язано ОСОБА_1 у строк до 21.03.2016 р. самостійно виконати п. 2.5 рішення виконавчого комітету Хустської міської ради №584 від 31.08.2007 р.: перерахувати на рахунок виконкому 10% вартості реконструкції ТПК «Карпати».

Порядок виконання даного рішення для ОСОБА_1 був незрозумілий, тому у встановлений для добровільного виконання строк вона звернулася до Хустського районного відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області із заявою про роз`яснення в який спосіб та яку суму вона зобов`язана перерахувати. 29.03.2016 р. головний державний виконавець Хустського районного відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області Юришинець М.В. звернувся до Хустського районного суду із заявою про роз`яснення та встановлення чи зміну порядку виконання даного рішення, оскільки в рішенні суду не вказано, яку саме суму державний виконавець повинен зобов`язати ОСОБА_1 перерахувати на рахунок виконкому Хустської міської ради, що унеможливлює його належне виконання. На період розгляду заяви судом проведення виконавчих дій було зупинено, про що була винесена відповідна постанова від 25.03.2016 року.

09.06.2016 року виконавче провадження з примусового виконання рішення Апеляційного суду поновлено, про що винесено відповідну постанову про поновлення вчинення виконавчих дій. Того ж дня, 09.06.2016 року, державним виконавцем винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340 грн. за невиконання рішення суду. Постановою державного виконавця від 17.06.2016 року за невиконання рішення суду на ОСОБА_1 повторно накладено штраф у розмірі 680 грн. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 31.01.2017 року у справі №309/2091/16 дані постанови скасовано.

В подальшому, 24.03.2017 року головний державний виконавець Юришинець В.М. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, однак вона була визнана незаконною та скасована постановою начальника відділу від 09.11.2017 року. Про прийняття останніх двох постанов позивача в установленому законом порядку повідомлено не було.

Із даною постановою ОСОБА_1 не згідна, вважає її безпідставною, винесеною в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження, а дії головного державного виконавця протиправними, у зв`язку із чим така постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Зазначила, що позивачем було сплачено суму виконавчого збору задля того, щоб державним виконавцем більше не вчинялися жодні дії - це був вимушений крок.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

У поданому відзиві на адміністративний позов відповідач зазначає, що на виконанні у Хустському ВР ДВС ГТУЮ в Закарпатській області перебуває на виконанні виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №309/1677/14 від 22.02.2016 року виданого Хустським районним судом Закарпатської області про зобов`язання ОСОБА_1 . виконати п.2.5 рішення виконавчого комітету Хустської міської ради №584 від 31.08.2007 року. 14.03.2016 року головним державним виконавцем Юришинець В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам для відома та боржнику для виконання та надано боржнику строк для самостійного виконання до 21.03.2016 року. Боржнику роз`яснено, що відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання, а в разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Сторонам роз`яснено про те, що про виконання рішення суду необхідно повідомити Хустський РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області. 28.03.2016 року державний виконавець звернувся із заявою до Хустського райсуду про роз`яснення та встановлення чи зміну порядку виконання рішення. 06.06.2016 року до Хустського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області надійшла ухвала Хустського райсуду від 31.05.2016 року про відмову у роз`ясненні та встановленні порядку виконання рішення суду по виконавчому листу №309/1677/14 від 22.02.2016 року. 09.06.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 340,00 грн. за невиконання рішення суду та зобов`язано в строк до 16.06.2016 року виконати рішення Хустського райсуду та повідомити відділ ДВС .

17.06.2016 року державним виконавцем перевірено та встановлено, що боржником рішення суду не виконано у зв`язку з чим винесено постанову про накладення суми штрафу на ОСОБА_1 в подвійному розмірі 680,00грн.

21.06.2016 року ОСОБА_1 подано скаргу на дії державного виконавця про скасування штрафів в сумі 340,00 грн. від 09.06.2016 року та 680,00 грн. від 17.06.2016 року до Хустського районного суду.

29.06.2016 року державним виконавцем було направлено подання про порушення кримінального провадження за невиконання судового рішення оскільки в діях ОСОБА_1 вбачалися ознаки злочину, передбаченого ст. 382 КК України. Дане подання направлено до Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області до розгляду.

11.10.2016 року ухвалою Хустського районного суду відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Хустського районного відділу ДВС про скасування постанов державного виконавця про накладення штрафів за невиконання рішення суду.

31.01.2017 року ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області скасовано постанови головного державного виконавця Хустського РВ ДВС по виконавчому провадженні №50477852 про накладення штрафів за невиконання рішення суду.

24.03.2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Державним виконавцем не виносилась постанова про стягнення виконавчого збору, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження та не виділено такі постанови в окреме провадження. Одночасно повідомив, що боржник в самостійному порядку сплатила суму виконавчого збору на розрахунковий рахунок Хустського районного відділу ДВС 04.06.2018 року, та державним виконавцем винесено розпорядження про перерахунок коштів до державного бюджету України. Головний державний виконавець Юришинець В.М. просив відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку про розгляд справи у відсутності відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 14.03.2016 року головним державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області Юришинець В.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №309/1677/14, виданого Хустським районним судом 22.02.2016 року на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області від 13.03.2015 року та зобов`язано ОСОБА_1 , у строк до 21.03.2016 року самостійно виконати п. 2.5 рішення виконавчого комітету Хустської міської ради №584 від 31.08.2007 р.: перерахувати на рахунок виконкому 10% вартості реконструкції ТПК «Карпати».

Оскільки боржником у встановлений строк рішення суду добровільно не виконано, 09.06.2016 року та 17.06.2016 року державний виконавець виніс постанови про накладення штрафу. Однак, ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 31.01.2017 року, скасовано постанови головного державного виконавця Хустського РВ ДВС по виконавчому провадженні №50477852 про накладення штрафів за невиконання рішення суду з тих підстав, що державний виконавець одночасно з винесенням постанови про поновлення виконавчого провадження, наклав також на боржника і штраф за невиконання рішення суду.

29.06.2016 року державним виконавцем було направлено подання про відкриття кримінального провадження за невиконання судового рішення ОСОБА_1 за ст. 382 КК України до Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області.

24.03.2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Дана постанову скасована постановою начальника Хустського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області від 09.11.2017 року, у зв`язку з невинесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору.

09.11.2017 року головний державний виконавець Юришинець В. М. виніс постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 6400 грн.

Однак, винесенню оскаржуваної постанови передували Постанова начальника Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Т.В. Візічканич від 09.11.2017 року за №1806-08/17 про перевірку виконавчого провадження АСВП 50477852, якою, зокрема, постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.03.2017 року головного державного виконавця державної виконавчої служби Хустського районного управління юстиції Закарпатської області Юришинець В.М. скасовано та зобов`язано головного виконавця Юришинець В.М. відновити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №309/1677/14 від 22.02.2016 року Хустським районним судом та винести постанови про стягнення виконавчого збору, а також стягнення витрат виконавчого провадження (а.с.88-89) та Постанова головного державного виконавця Юришинець В.М. від 09.11.2017 року про відновлення виконавчого провадження ВП №50477852 (а.с. 91). Однак позивачем такі не оскаржувались.

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Хустського районного суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області Юришинця В.М. щодо стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 08 лютого 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтовувалась тим, що головним державним виконавцем доведено правомірність своїх дій, а скаржником не доведено та не надано доказів, яким чином було порушено її права та свободи, а тому суд дійшов висновку, що головний державний виконавець Хустського РВ ДВС Юришинець В.М. діяв відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», в межах наданих йому повноважень, при цьому права та свободи заявника не порушено.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 16 травня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду обґрунтовувалась тим, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 з поважних причин не виконує рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 13 березня 2015 року. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 31 травня 2016 року встановлено, що зміст рішення апеляційного суду чітко передбачає дії та спосіб його виконання. Головним державним виконавцем Хустського РВ ДВС Юришинцем В.М. вчинялись дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, що є підставою для стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просила скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити.

Постановою від 18.12.2018 року Верховний Суд касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 08.02.2018 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 16.05.2018 року скасував та провадження у справі закрив, повідомивши Пацкан М.А., що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.

Оскільки стягнення виконавчого збору, як окрема виконавча дія, здійснена державним виконавцем 09.11.2017 року, то в даному випадку підлягають застосуванню до спірних правовідносин положення Закону № 1404 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 18 Закону №1404 визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (ч. 3 ст. 18 Закону №1404).

Частина 5 ст. 18 Закону №1404 регламентує, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Частиною 1 ст.13 Закону України №1404 передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 з поважних причин не виконувала рішення апеляційного суду Закарпатської області від 13.03.2015 року. Крім того, ухвалою Хустського районного суду від 31.05.2016 року встановлено, що зміст рішення апеляційного суду чітко передбачає дії та спосіб його виконання.

З врахуванням вищевказаних вимог закону, головним державним виконавцем Хустського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області Юришинцем В.М. вчинялись дії, які були спрямовані на примусове виконання рішення суду. А це є підставою для стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Відповідно до пункту 18 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Дослідивши вказані вимоги закону, суд дійшов висновку, що головний державний виконавець Хустського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області Юришинець В.М. діяв відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», в межах наданих йому повноважень, при цьому права та свободи позивача порушено не було, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні скарги.

Та обставина, що постанови про накладення на боржника штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду були скасовані через допущення процедурного порушення не може саме по собі свідчити про те, що державний виконавець не здійснював примусового виконання рішення. Адже, починаючи з 14.03.2016 року до моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_1 не виконала рішення суду, а ні добровільно, а ні примусово.

Твердження позивача про те, що державним виконавцем не вчинялися дії щодо примусового виконання рішення суду, оскільки таке фактично виконати не можливо ні в добровільному, ні в примусовому порядку оскільки, порядок виконання рішення суду є незрозумілим, не може братись судом до уваги, так як в ухвалі Хустського районного суду від 31.05.2016 року встановлено, що зі змісту рішення суду чітко встановлені дії та спосіб його виконання, які полягають у сплаті десяти відсотків суми кошторисної вартості об`єкта нерухомості, а тому, і відмовлено у роз`ясненні та встановленні порядку його виконання.

Оскільки виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у ЗУ «Про виконавче провадження», що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, то рішення апеляційного суду Закарпатської області від 13.03.2015 року за відсутності поважних причин, повинно бути в обов`язковому порядку виконано боржником.

Відповідно до аналізу положень Закону, обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є примусове виконання судового рішення і вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Аналогічний висновок, викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 15.02.2018 року по справі № 910/1587/13.

Отже виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Суд зазначає, що виконавець здійснював примусове виконання рішення шляхом винесення постанов, оскільки боржник не виконував рішення суду добровільно.

Таким чином головним державним виконавцем з 14.03.2016 року по 09.11.2017 року вчинялись дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, а отже підлягає стягненню і виконавчий збір.

Також суд зазначає, що позивачем добровільно сплачено виконавчий збір у розмірі 6400 грн. 04.06.2018 року, а саме після винесення Апеляційним судом Закарпатської області постанови від 16.05.2018 року.

Таким чином, під час судового розгляду справи судом не встановлено порушення відповідачем порядку при прийнятті постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, а позивачем таких порушень не зазначено.

Надаючи правову оцінку дій відповідача, суд керується, зокрема, положеннями ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно;6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-77, 242, 244 - 245, 271 - 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд.

СуддяЯ.М. Калинич