Справа № 500/2362/18
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2362/18

07 травня 2019 року

м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Павловського Ю.Б.

представника позивача Олексів Н.М.

представника відповідача Федорів Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Галіція Дистилері" до Головного управління ДФС у Тернопільській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання податкового повідомлення-рішення нечинним, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Приватне акціонерне товариство "Галіція Дистилері" з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання податкового повідомлення-рішення нечинним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням ДФС у Тернопільській області (надалі - ГУ ДФС у Тернопільській області, Відповідач) було проведено камеральну перевірку з питань порушення Приватним акціонерним товариством «ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ» (надалі - ПрАТ «ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ», Позивач) терміну сплати узгодженого визначеного грошового зобов'язання з акцизного податку.

За результатами вказаної перевірки складено акт № 1892/19-00-40-00/31274359 від 01.08.2018 року про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку (надалі - Акт перевірки). На підставі Акту перевірки Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ш» за № від 10.08.2018.

Позивач не погоджується із податковим повідомленням - рішенням № від 10.08.2018 року та вважає його протиправним, тому і звернувся до суду.

Ухвалою суду від 12.11.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 27 листопада 2018 року о 11:30 год.

27 листопада 2018 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву.

27.11.2018 ухвалою суду було відкладено підготовче засідання на 06.12.2018 о 09:30 год., у зв'язку із неявкою представника позивача.

03.12.2018 через канцелярію Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

Ухвалою суду від 06.12.2018, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) оголошено перерву до 11.12.2018 о 10:45 год.

11 грудня 2018 року в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати оголошено перерву до 28.12.2018 о 10:00 год. А 28 грудня 2018 року в судовому засіданні відкладено розгляд справи на 17 січня 2019 року о 10:00 год.

17.01.2019 ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, оголошено перерву до 07.02.2019 о 10:45 год., та надано час для ознайомлення із матеріалами справи.

07 лютого 2019 року в судовому засіданні залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби та відкладено слухання справи на 05.03.2019 о 11:30 год.

У зв'язку із неявкою сторін 05 березня 2019 року судове засідання було відкладено на 29.03.2019 о 11:00 год. А через неявку представника третьої особи, ухвалою суду від 29.03.2019 розгляд справи було відкладено на 18.04.2019 о 11:00 год.

18 квітня 2019 року ухвалою суду знову відкладено розгляд справи на 07.05.2019 о 10:15 год., у зв'язку із неявкою представника третьої особи.

07.05.2018 р. судом за результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження та суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на позовну заяву, відповідь на відзив та додаткові пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, просив в їх задоволенні відмовити, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 27.11.2018. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Відповідно до висновків Акта камеральної перевірки даних , задекларованих у податковій звітності з акцизного податку від 01.08.2018 року № 1892/19-00-40-00/31274359 встановлено порушення позивачем граничних термінів сплати податкових зобов'язань по акцизному податку всього на суму 7 701 108,05 грн. Таким чином відповідно до норм ПК України до ПАТ «Галіція Дистилері» застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату сум грошових зобов'язань по акцизному податку у розмірі 1 540 221,61 грн. В зазначеному Акті камеральної перевірки наведено таблицю із детальним описом підстав застосування кожної суми штрафної санкції. Зокрема наведений граничний термін сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, дату фактичної стати таких зобов'язань, кількість днів затримки такої сплати.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи. Причини неявки суд не повідомив.

Суд, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов і відповіді на відзив, додаткові пояснення, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Тернопільській області (надалі - ГУ ДФС у Тернопільській області, Відповідач) було проведено камеральну перевірку з питань порушення Приватним акціонерним товариством «ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ» (надалі - ПрАТ «ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ», Позивач) терміну сплати узгодженого визначеного грошового зобов'язання з акцизного податку.

За результатами вказаної перевірки складено акт № 1892/19-00-40-00/31274359 від 01.08.2018 року про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку (надалі - Акт перевірки).

У висновках вказаного Акту зазначено, що дані перевірки свідчать про порушення встановлених термінів сплати узгодженого (визначеного) грошового зобов'язання з акцизного податку за період з 30.09.2016 р. по 30.07.2018 р.

На підставі Акту перевірки Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ш» за № від 10.08.2018 року, яким на підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України визначено штраф у сумі 1 540 221,61 грн., що становить 20 % суми акцизного податку у розмірі 7 701 108,05 грн., погашеного із затримкою більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати грошового зобов'язання.

Не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, ПрАТ «ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ» подало до ДФС України скаргу № 383 від 23.08.2018 року, в якій просило скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.08.2018 року.

Рішенням ДФС України № 34400/6/99-99-11 -03 -01 -25 від 23.10.2018 року, яке отримано ПрАТ «ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ» рекомендованим листом 26.10.2018 року, вказане вище податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга - без задоволення.

Згідно примірної форми Акту про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у декларації акцизного податку, що є додатком до вищезазначених Рекомендацій, вбачається, що при встановленні несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов'язання з акцизного податку в Акті зазначається дата надходження коштів до бюджету, сума та реквізити платіжного документа (назва. №. дата, сума).

Так, в Акті перевірки № 1892/19-00-40-00/31274359 від 01.08.2018 року Відповідач наводить в табличній формі відомості про документи, якими визначено грошове зобов'язання (декларації з акцизного податку, податкове повідомлення-рішення), граничні терміни сплати, дату сплати, кількість днів затримки сплати та суму сплаченого податкового боргу.

Проте, в Акті перевірки не відображено жодних даних про платіжні документи, які було використано при проведенні перевірки та які підтверджують дату сплату (надходжень) грошових зобов'язань з акцизного податку до бюджету.

Тобто, із наведених в Акті перевірки даних не можливо зрозуміти та встановити, яким чином і згідно яких документів сплачені Позивачем суми податку розподілялись Відповідачем в рахунок погашення податкових зобов'язань з акцизного податку.

Як вбачається з даних Акту перевірки, суд дійшов до висновку про порушення Позивачем п. 57.1. ст. 57, п. 222.3 ст. 222 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати узгоджених грошових зобов'язань з акцизного податку на загальну суму 7 701 108,05 грн., в тому числі: згідно декларації № від 16.09.2016 року на суму 1 629 939,15 грн.; згідно декларації № від 19.10.2016 року на суму 2 420 722,00 грн.; згідно декларації № від 18.11.2016 року на суму 2 807 959,00 грн.; згідно декларації № від 15.12.2016 року на суму 565 130,30 грн.; згідно податкового-повідомлення рішення № 304020 від 05.06.2015 року на суму 277 357,60 грн.

Однак, у Акті перевірки відображені суми, які не відповідають тим сумам, які були сплачені Позивачем у період, охоплений перевіркою, що, у свою чергу, призвело до необґрунтованого та неправомірного нарахування штрафних санкцій.

Так, виходячи з даних Акту перевірки, які відображені у графі таблиці «Дата сплати», вбачається, що Позивач сплатив за період з 27.04.2018 року по 30.07.2018 року акцизний податок у сумі 7 701 108,05 грн.

Проте в дійсності Позивач сплатив до бюджету за вказаний період (27.04.2018 року по 30.07.2018 року) акцизний податок у сумі 8 228 548,00 грн., що підтверджується такими платіжними дорученнями: № 2653 від 27.04.2018 року (призначення платежу - акцизний податок за березень 2018 р.); № 2657 від 27.04.2018 року (призначення платежу - акцизний податок за березень 2018 р.); № 2836 від 30.05.2018 року (призначення платежу - акцизний податок за квітень 2018 р.); № 2837 від 30.05.2018 року (призначення платежу - акцизний податок за квітень 2018 р.); № 2838 від 31.05.2018 року (призначення платежу - акцизний податок за квітень 2018 р.); № 747 від 31.05.2018 року (призначення платежу - акцизний податок за квітень 2018 р.); № 3019 від 27.06.2018 року (призначення платежу - акцизний податок за травень 2018 р.); № 3025 від 27.06.2018 року (призначення платежу - акцизний податок за травень 2018 р.); № 3 028 від 27.06.2018 року (призначення платежу - акцизний податок за травень 2018 р.); № 3029 від 27.06.2018 року ( призначення платежу - акцизний податок за травень 2018р.); № 3030 від 27.06.2018 року (призначення платежу - акцизний податок за травень 2018 р.); № 3031 від 27.06.2018 року (призначення платежу - акцизний податок за травень 2018 р.); № 3231 від 30.07.2018 року (призначення платежу - акцизний податок за червень 2018 р.); № 766 від 30.07.2018 року (призначення платежу - акцизний податок за червень 2018 р.).

Згідно даних інтегрованих карток платника податків - ПрАТ «ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ» за 2015- 2017, роки вбачається, що Відповідач порушує черговість розподілу коштів, сплачених Позивачем в рахунок погашення акцизного податку. А саме Відповідач зараховує сплачені Позивачем кошти на погашення пені та штрафних санкцій, а не на погашення податкового зобов'язання, що у свою чергу зумовлює неправильне визначення дати погашення (сплати) зобов'язання з акцизного податку, а також кількість днів затримки сплати цих зобов'язань.

Отже, Відповідач за період 2015 р. -2017 р. спрямував кошти у сумі 1 110 054,77 грн. на погашення пені та 213 147,85 грн. - на погашення штрафних санкцій (всього разом - 1 323 202,62 грн.), які мав би зарахувати в рахунок погашення податкового зобов'язання з акцизного податку. А це, у свою чергу, впливає на правильність визначення дати та суми сплати грошового зобов'язання з акцизного податку у період, що охоплений Актом перевірки.

Також, суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не взято до уваги постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2016 року по справі № 826/1484/16, якою визнано протиправною відмову Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податку у списанні безнадійного податкового боргу в розмірі 3 840 500,27 грн., що утворився станом на 31.12.2014 року за заявою ПрАТ «ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ» № 816 від 10.12.2015 року, та зобов'язано Міжрегіональне головне управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників списати безнадійний податковий борг за заявою ПрАТ «ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ» № 816 від 10.12.2015 року в розмірі 3 840 500,27 грн., що утворився станом на 31.12.2014 року.

Дана постанова суду залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 року.

Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно ч. 7 ст. 13 вказаного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Частиною 1 ст. 370 КАС України також визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Однак, станом на сьогоднішній день постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 по справі № 826/1484/16, яка набрала законної сили ще 26.01.2017 року, не виконана, внаслідок чого кошти у сумі 3 840 500,27 грн., спрямовані Відповідачем на погашення безнадійного податкового боргу замість погашення відповідних поточних зобов'язань з акцизного податку.

Тобто списання безнадійного податкового боргу згідно постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2016 року по справі № 826/1484/16 впливає на визначення дати погашення (сплати) грошового зобов'язання з акцизного податку за період, що був охоплений перевіркою, а також на кількість днів затримки сплати цих зобов'язань.

З огляду на викладене, в Акті перевірки невірно визначені дати фактичної оплати грошових зобов'язань з акцизного податку та кількість днів затримки сплати цих зобов'язань.

Відтак, Відповідач при прийнятті податкового повідомлення-рішення за № від 10.08.2018 року врахував неправильні вихідні дані, а саме невірний період розрахунку та невірні суми сплати податку.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до п.п. 75.1.1 п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також Дагійх Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно п. 76.2. ст. 76 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Пунктом 86.2. ст. 86 Податкового кодексу України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до Рекомендацій щодо проведення камеральної перевірки декларації акцизного податку, направлених Листом Державної Фіскальної Служби України від 22.11.2016 року № 37477/7/99-99-12-03-03-17 Головним управлінням ДФС в областях для використання в роботі, в Акті про результати камеральної перевірки має бути обов'язково зазначено перелік документів та систем реєстрів, які використано при проведенні перевірки. У випадку порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов'язань, у акті обов'язково зазначається граничний термін сплати, дата фактичного зарахованих податкових зобов'язань до відповідних бюджетів, кількість днів затримки та сплачена сума.

Згідно з п. 87.9 ст.87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Згідно з п. 131.2 ст.131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Статтею 4 Податкового кодексу України визначено принципи податкового законодавства України, до яких зокрема відноситься:

- рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації, що передбачає забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу (п.4.1.2);

- стабільність, що передбачає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року (п. 4.1.9.);

- рівномірність та зручність сплати що передбачає установлення строків сплати податків та зборів, виходячи із необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів для здійснення витрат бюджету та зручності їх сплати платниками (п. 4.1.10).

Вказані принципи податкового законодавства повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов'язок сплати податку.

Так Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо ставок окремих податків» від 19.12.2013 року № 713-VII (далі - Закон 713), що набрав чинності 01.01.2014 року, встановлено такі ставки акцизного податку:

- на спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки виноградного вина або вичавок винограду (коди згідно з УКТ ЗЕД 2208 20 12 00,2208 20 62 00): 32 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 січня до 31 березня 2014 року: 56.42 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 квітня 2014 року до 31 грудня 2015 року (підпункт 3 пункту 8 розділу І Закону 713);

- на спирт етиловий, неденатурований з концентрацією спирту менш як 80 об. %; спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, лікери та інші напої, що містять спирт (код згідно з УКТ ЗЕД 2208): 56.42 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту (підпункт 1 пункту 4 розділу І Закону 713, що набрав чинності 01.03.2014 року.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» N 1166-УП від 27.03.2014 року (далі - Закон 1166), що набрав чинності 01.04.2014 року, встановлено ставки акцизного податку у таких розмірах:

- на спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки виноградного вина або вичавок винограду (коди згідно з УКТ ЗЕД 2208 20 12 00,2208 20 62 00): 56.42 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 квітня до 31 серпня 2014 року;

70,53 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 вересня 2014 року застосовується ставка акцизного податку, визначена підпунктом 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу (абз.абз. 13 - 16 пункту 36 р. І Закону 1166);

- на спирт етиловий, неденатурований з концентрацією спирту менш як 80 об. %; спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, лікери та інші напої, що містять спирт (код згідно з УКТ ЗЕД 2208): 70.53 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту (абз.З п.15 р. І Закону 1166, що набрав чинності 01.07.2014 року).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо посилення контролю за обігом підакцизних товарів та уточнення окремих податкових норм» N 1638-УП від 12.08.2014 року (далі - Закон 1638), що набрав чинності 04.09.2014 року, встановлено наступні ставки акцизного податку: на спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки виноградного вина або вичавок винограду (коди згідно з УКТ ЗЕД 2208 20 12 00,2208 20 62 00): 56.42 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 квітня до 31 грудня 2014 року; а. 59.96 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 січня до 31 грудня 2015 року: 63.50 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 січня до 31 грудня 2016 року; з 1 січня 2017 року застосовується ставка акцизного податку, визначена підпунктом 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу (підпункт 5 п.1 р. І Закону 1638).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» N 909-УШ від 24.12.2015 року (далі - Закон 909), що набрав чинності 01.01.2016 року, встановлено ставки акцизного податку: на спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки виноградного вина або вичавок винограду (коди згідно з УКТ ЗЕД 2208 20 12 00,2208 20 62 00): 63.50 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 січня до 31 березня 2016 року: 89.94 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 квітня до 31 грудня 2016 року; з 1 січня 2017 року застосовується ставка акцизного податку, визначена підпунктом 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу (підпункт 3 п.83 р. І Закону 909);

- на спирт етиловий, неденатурований з концентрацією спирту менш як 80 об. %; спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, лікери та інші напої, що містять спирт (код згідно з УКТ ЗЕД 2208): 105. 80 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту (підпункт 2 п.52 р. І Закону 909, що набрав чинності 01.03.2016 року).

Тобто, Закони 713, 1166, 1638, 909, з яких зокрема Закон 909 встановлював ставки акцизного податку на 2016 рік, прийняті з порушенням принципу стабільності, передбаченого підпунктом 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України. А саме зміни до ставок акцизного податку вносились з порушенням шестимісячного строку до початку нового бюджетного періоду, в якому мали діяти нові правила та ставки. Більше того, ставки акцизного податку згідно з цими Законами змінювались протягом бюджетного року.

Також, у даному випадку був недотриманий принцип презумпції правомірності рішень платника податку в разі наявності законодавчої колізії, передбачений пп. 4.1.4 п.4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, оскільки від платників акцизного податку вимагалось безумовне застосування нових підвищених ставок, встановлених вказаними Законами.

До того ж, незважаючи на надзвичайно стрімке підвищення ставок акцизного податку, строки сплати податку залишились незмінними, а саме: протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період (пп. 222.1.1 п.222.1 ст.222 Податкового Кодексу України), тобто протягом 30 календарних днів після звітного місяця.

Підпунктом 14.1.4. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що акцизний податок - це непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Тобто характерною особливістю даного податку є те, що фактично матеріальні витрати по його сплаті несе споживач підакцизної продукції, а платник податку виступає як посередник, що нараховує, отримує від споживача у складі оплати ціни продукції, а потім перераховує податок у бюджет держави.

Позивач майже весь обсяг виробленої підакцизної продукції реалізує, дилерам або роздрібним торговельним мережам. Згідно з укладеними Позивачем договорами поставки продукції середній строк відстрочення платежу за поставлену продукцію складає 95 календарних днів з моменту здійснення поставки продукції на склад покупця.

Таким чином, ПрАТ «ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ» сплачує акцизний податок до бюджету авансом, тобто до отримання на свій рахунок суми акцизного податку, сплаченого кінцевим споживачем у складі ціни підакцизної продукції.

Судом встановлено, що 22 грудня 2018 р. позивач в порядку ст. 50 Податкового кодексу України подав до контролюючого органу уточнюючі декларації з акцизного податку за березень - грудень 2016 р.

Вказані уточнюючі декларації з акцизного податку підтверджують суми задекларованого позивачем, а відтак і узгодженого податкового зобов'язання з акцизного податку, які підлягають сплаті до бюджету за березень - грудень 2016 р., що включає період, який є предметом дослідження.

Як вбачається із уточнюючих декларацій з акцизного податку за березень - грудень 2016 р. сума задекларованого акцизного податку, яка підлягає сплаті до бюджету за вказаний період, зменшена порівняно із сумами податку, вказаними у раніше поданих деклараціях на 6 224 604,00 грн.. За серпень - листопад 2016 р. сума задекларованого акцизного податку становить 7 224 461,00 грн., що на 3 198 561,00 грн. менше від сум вказаних у раніше поданих деклараціях.

Отже, судом встановлено, що позивач подав до контролюючого органу у встановлений ПК України строк уточнюючі декларації і виправив помилку, чим у зменшив суму податкового зобов'язання.

При цьому суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що вказані уточнюючі декларації суд не може прийняти до уваги, оскільки вони подані після проведення камеральної перевірки та під час розгляду справи по суті, оскільки сам по собі факт проведення камеральної перевірки не позбавляє права позивача подати уточнюючі декларації.

Таким чином предметом даного спору є правильність нарахування штрафних санкцій відповідачем у зв'язку із несвоєчасним виконанням позивачем податкових зобов'язань.

Оскільки позивач скористався своїм правом і подав відповідачу у встановлений ПК України строк уточнюючі декларації в яких виправив допущені ним раніше помилки і відповідно зменшив суму податкового зобов'язання, то сума податкового зобов'язання позивача по акцизному податку є неузгодженою, а відтак помилковим є твердження відповідача про несвоєчасність сплати узгодженого податкового зобов'язання та відповідно незаконність винесення рішення про стягнення штрафу за порушення строку сплати грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. Податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 10.08.2018 р. визнати протиправним та скасувати.

Стягнути на користь приватного акціонерного товариства "ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ" (, вул. Бариська 8а, м. Бучач, Тернопільської обл., 48403) понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 23 103 (двадцять три тисячі сто три) гривні 32 копійки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області (, вул. Білецька 1, м. Тернопіль, 46021).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 травня 2019 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.