Справа № 489/1014/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 489/1014/19
Головуючий в 1 інстанції: Рум`янцева Н.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А:

21 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправними дії посадової особи УПП в Миколаївській області ДПП України щодо винесення постанови серії НК №609488 від 11.02.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП,

- визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі, серії НК №609488 від 11.02.2019 року протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що Правил дорожнього руху не порушував. Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам закону, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення, винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій з його сторони.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що інспектором патрульної поліції враховано всі необхідні обставини при розгляді справи та винесено постанову відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, факт скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП (ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах) підтверджується відеозаписом з місця вчиненого правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково визнано належним, достовірним та допустимим доказом відеозапис наданий відповідачем.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

В зв`язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

11 лютого 2019 року інспектором УПП в Миколаївській області ДПП винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №609488, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Зазначеною постановою встановлено, що 11.02.2019 року о 16:55 рухаючись по пр-ту Богоявленському в м. Миколаєві, позивач, керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1 , наближаючись до пішохідного переходу не зупинився, не надав перевагу в русі пішоходам, чим порушив вимогу п. 18.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 122 КупАП.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що інспектор поліції при складанні постанови про адміністративне правопорушення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. Факт вчинення правопорушення позивачем підтверджується матеріалами справи, зокрема, відеозаписом наданим відповідачем.

Судова колегія частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 18.1 Правил дорожнього руху визначено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в т.ч. за ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ за ч. 1,2,3,5 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції, тому прийняття інспектором УПП в Миколаївській області ДПП України оскаржуваної постанови відповідає вимогам закону.

Посилання апелянта на протиправність дій посадової особи відповідача під час складання постанови про адмінправопорушення на місці його вчинення спростовуються положеннями ст.258 КУпАП, відповідно до якої розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, здійснюється безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу, що вказує на дотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі № 341/91/17, яка відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України має враховуватись судом при виборі і застосуванні норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити в т.ч. відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Вірними є доводи апелянта, що оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Таким чином, в порушення ст. 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення від 11 лютого 2019 року серії НК №609488 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл від 11 лютого 2019 року № F5046 не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд в постанові №428/2769/17 від 24.01.2019 року.

Крім того, з п.18.1 ПДД вбачається, що обов`язок водія зменшувати швидкість та в разі потреби зупинитися, щоб дати дорого пішоходам, виникає виключно у випадку, якщо у момент наближення до пішохідного переходу на ньому вже перебувають пішоходи.

Такий обов`язок виникає не щодо будь-яких пішоходів, які знаходяться на переході, а тільки тих, яким створюється перешкода або небезпека.

Наявний в матеріалах справи відеозапис № F5046 взагалі може підтверджувати факт вчинення позивачем правопорушення, оскільки з нього не вбачається марка, державний номер автотранспортного засобу правопорушника, особа, яка керує транспортним засобом. Вказане виключає можливість ідентифікації автомобілю, що наближався до нерегульованого пішохідного переходу, а також момент вчинення правопорушення.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

Існує усталена судова практика, у тому числі і Верховного Суду (справи №200/8469/17 від 06.06.2018р,№337/3389/16- а від 30.05.2018 р.), в якій наголос робиться на тому, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів ст. 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, відповідачем не надано.

В свою чергу позивач зазначає, що Правил дорожнього руху не порушував, вимоги п. 18.1 ПДД виконав у повному обсязі.

Враховуючи викладене, беручі до уваги невизнання позивачем своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, судова колегія приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та як наслідок, правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, беручи до уваги відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення від 11 лютого 2019 року серії НК №609488 за ч. 1 ст. 122 КУпАП має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито, з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції не врахував наведені норми права, надав невірну правову оцінку обставинам справи, в зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325,272 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2019 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №609488 від 11 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко