Справа № 817/1272/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/2603/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гудима Л.Я.,

Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційні скарги комунального підприємства «Сарнитеплосервіс» Сарненської міської ради та Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року (прийняте у м. Рівне суддею Дорошенко Н.О.; складене у повному обсязі 14 січня 2019 року) в адміністративній справі №817/1272/18 за позовом комунального підприємства «Сарнитеплосервіс» Сарненської міської ради до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року комунальне підприємство «Сарнитеплосервіс» Сарненської міської ради (далі - КП «Сарнитеплосервіс», Підприємство) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправними і скасувати прийняті Головним управлінням ДФС у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області):

- податкові повідомлення-рішення від 13.10.2017 за № ;від 23.10.2017 за №№ , , , , , ;

- рішення від 07.12.2017 за №№ та 000641310 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що податковий орган неправомірно визначив Підприємству податкові зобов`язання із податку на додану вартість (далі - ПДВ), оскільки за приписами пункту 187.10 Податкового кодексу України (далі - ПК України) Підприємство визначає дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом, тому відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 ПК України воно правомірно відносило до складу податкового кредиту лише ті суми, які були ним оплачені згідно податкової накладної і в тому періоді, коли відбулась така оплата.

При цьому, податкові накладні, отримані ним від контрагентів, які стали підставою для формування податкового кредиту у перевіреному періоді, оформлені належним чином; фактичне отримання послуг та товару від контрагентів не ставиться під сумнів, а отримані товари (послуги) передавались кінцевому споживачу, кошти від якого за надані послуги перераховувалися продавцю в рахунок компенсації за надані послуги.

Крім того, хибним є твердження відповідача про те, що коли товари/послуги виготовлені та/або придбані, призначені для часткового використання в операціях, база оподаткування яких визначається за касовим методом, а частково - за методом першої з подій, розподіл податкового кредиту здійснюється пропорційно до обсягу постачання у звітному періоді товарів/послуг за касовим методом до загального обсягу постачання, оскільки таке твердження не ґрунтується на нормах ПК України.

Тому, висновок відповідача про те, що Підприємство невірно розрахувало відсотки при формуванні податкового кредиту по операціях з НАК «Нафтогаз України» (газ), ДП «Сарненський лісгосп» (дрова), ДП «Володимирецький держспецлісгосп» (дрова), ПАТ «АЕС Рівнеобленерго» (електроенергія), ПП «Леола-2» (вугілля кам?яне), ССОК «Кузьмівський» (дрова), ПП «Західпроменерго» (напівфабрикати торфяні), що призвело до його завищення на загальну суму 212 566 грн, є неправомірним. А визначення у ході перевірки відсотка послуг, що реалізується бюджетним організаціям та населенню, та відсотка послуг, що реалізується госпрозрахунковим підприємствам, не передбачено ПК України.

З приводу донарахувань, пов`язаних із податком на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО), єдиним внеском та військовим збором зазначило, що несвоєчасність їх перерахування пов`язана з накладенням державною виконавчою службою арешту на рахунки та кошти підприємства, у зв`язку з виконанням судових рішень; тому пеня за несвоєчасне внесення до бюджету ПДФО згідно з пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України за період, що перевірявся, не нараховувалася і до бюджету не вносилася. Вказані обставини свідчать про неплатоспроможність підприємства, а тому об`єктивної можливості перерахувати до бюджету протягом періоду, що перевірявся, ПДФО КП «Сарнитеплосервіс» не мало можливості, що не було враховано під час перевірки.

Щодо застосування контролюючим органом збільшеної суми штрафу (50% та 75%) за повторність несплати (неперерахування) до бюджету платником ПДФО зазначило, що повторним у розумінні ст.123 ПК України є визначення контролюючим органом податкових зобов`язань внаслідок вчинення одного й того самого порушення. Виходячи з розрахунку розміру штрафних (фінансових) санкцій по акту перевірки, перевіряючим застосовано штраф у розмірі 10% від суми несплаченого ПДФО тільки за один період, а за наступні періоди застосовано такий у розмірі 20%, 25%, 50% та 75%, що є протиправним.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними і скасовано:

- податкове повідомлення-рішення від 13.10.2017 № із ПДВ на загальну суму грошового зобов`язання 157 393,00 грн, у тому числі: за податковим зобов`язанням - 125 914,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 31 479,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № із ПДФО в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 251 398,77 грн, в частині пені в сумі 20 902,73 грн, а всього - 236301,50 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № із ПДФО в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 66553,54 грн, в частині пені в сумі 8540,69 грн, а всього - 75094,23 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № із ПДФО на суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 510,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № із ПДФО на суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № з військового збору в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 7097,67 грн, в частині пені в сумі 501,45 грн, а всього - 7599,12 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № з військового збору в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2615,45 грн, в частині пені в сумі 233,69 грн, а всього - 2849,14 грн.

Відмовлено в позові в частині вимог про визнання протиправними і скасування:

- податкового повідомлення-рішення від 23.10.2017 № із ПДФО в частині основного зобов`язання в сумі 96754,29 грн, в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 71437,64 грн, в частині пені в сумі 5608,37 грн, а всього - 173800,30 грн;

- податкового повідомлення-рішення від 23.10.2017 № із ПДФО в частині основного зобов`язання в сумі 100093,43 грн, в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 76070,08 грн, а всього - 176163,51 грн;

- податкового повідомлення-рішення від 23.10.2017 № з військового збору в частині основного зобов`язання в сумі 111,63 грн, в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3387,99 грн, в частині пені в сумі 425,74 грн, а всього - 3925,36 грн;

- податкового повідомлення-рішення від 23.10.2017 № з військового збору в частині основного зобов`язання в сумі 3426,89 грн, в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2284,99 грн, а всього - 5711,88 грн;

- рішення № від 07.12.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму штрафу 54670,95 грн та пені - 13575,78 грн, а всього - в сумі 68246,73 грн;

- рішення № від 07.12.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму штрафу 24005,74 грн та пені - 3040,89 грн, а всього - в сумі 27046,63 грн.

Стягнуто на користь КП «Сарнитеплосервіс» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ДФС у Рівненській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 7211,51 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржили сторони.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, його оскаржило КП «Сарнисервіс»; просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує загалом тими ж обставинами, що й вимоги позовної заяви. Також зазначає, що залишаючи в силі податкові повідомлення-рішення за №№ та від 23.10.2017 в частині основної суми боргу (податкового зобов`язання), суд першої інстанції не врахував того, що контролюючий орган вправі визначити у податковому повідомленні-рішенні суму основного грошового зобов`язання з ПДФО лише у випадку, коли податковий агент порушив правила нарахування та декларування податку (тобто, не нарахував або занизив у податковому розрахунку суми ПДФО). У випадку повного та достовірного нарахування та декларування податковим агентом сум ПДФО у податковому розрахунку контролюючий орган не вправі самостійно визначати такому платнику суму основного зобов`язання з ПДФО.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 07.02.2018 у справі № 813/5787/15 (№ К/9901/1757/17).

Позивач самостійно нарахував і задекларував грошове зобов`язання з ПДФО, тому у відповідача були відсутні правові підстави приймати податкове повідомлення-рішення в частині збільшення суми податкового зобов`язання.

Щодо нарахування штрафних санкцій та пені з ПДФО, донарахування податкових зобов`язань, штрафних санкцій та пені з єдиного внеску та військового збору відповідачем, суд не взяв до уваги пояснення представника про те, що несвоєчасність перерахування цих сум була пов`язана виключно із об`єктивними причинами, а саме: накладення арешту на рахунки та кошти Підприємства. Вказане свідчить про неплатоспроможність Підприємства, а тому об`єктивної можливості перерахувати до бюджету протягом періоду, що перевірявся, вказані платежі.

Крім того, суд першої інстанції здійснив неправильний розрахунок штрафних санкцій за ст.ст. 126 та 127 ПК України.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог прийняте за наслідками неправильно та неповно досліджених доказів та встановлення обставин у справі, що призвело до прийняття незаконного та необгрунтованого в частині задоволення позовних вимог судового рішення, його оскаржило ГУ ДФС у Рівненській області. Тому просило вказане рішення в частині задоволення позовних вимог скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд не взяв до уваги, що КП «Сарнитеплосервіс» при визначенні дати виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту використано касовий метод, тобто, при постачанні послуг теплової енергії, природного газу, водопостачання, електроенергії та інших послуг бюджетним організаціям та населенню податкові зобов`язання з ПДВ виникають лише при оплаті цих послуг.

Також, суд неправильно встановив обставини щодо безпідставності застосування відповідачем штрафу за ст.127 ПК України. Позивач не навів докази своєчасності виплати заробітної плати як і докази перерахування належних до сплати сум податку до або під час її виплати; та не врахував, що пеня за несвоєчасне внесення до бюджету ПДФО згідно з пп. 129.1.3 п. 129.1 ст.129 ПК України за перевірений період самостійно Підприємством не нараховувалася і до бюджету не вносилася.

Додаткове обгрунтування підстав визнання протиправним податкового повідомлення в частині визначення пені позивачем наведено лише в додаткових поясненнях на стадії розгляду справи по суті з посиланням на наявність ухвали господарського суду Рівненської області від 07.06.2016 у справі №918/199/16 про порушення провадження у справі про банкрутство КП «Сарнитеплосервіс», що є порушенням вимог ст.47 КАС України, що не враховано судом.

Суд невірно встановив обставини та не врахував, що саме наявність заборгованості позивача перед бюджетом по сплаті ПДФО є прямим свідченням того, що у податкових розрахунках за формою 1 ДФ розмір перерахованого ПДФО відповідно до графи 4а податковому розрахунку не відповідав фактичному перерахуванню ПДФО відповідно до графи 4 податковому розрахунку.

КП «Сарнитеплосервіс» подало відзив на апеляційну скаргу ГУ ДФС у Рівненській області, у якому з покликанням на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 30.03.2017 у справі №810/7017/13-а вказало, що у випадку формування податкового кредиту за касовим методом отримана податкова накладна, оплата по якій здійснюється у різних податкових періодах, включається до Реєстру отриманих податкових накладних на кожну дату списання коштів з банківського рахунка (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) товарів (послуг).

Хибним є твердження скаржника про те, що у разі коли товари/послуги виготовлені та/або придбані, призначені для часткового використання в операціях, база оподаткування яких визначається за касовим методом, а частково - за методом першої з подій, розподіл податкового кредиту здійснюється пропорційно до обсягу постачання у звітному періоді товарів/послуг за касовим методом до загального обсягу постачання. Цей висновок не ґрунтується на нормах ПК України, тому є власною думкою відповідача.

Щодо проведення в ході перевірки визначення відсотка послуг, що реалізується бюджетним організаціям та населенню та відсотка послуг, що реалізується госпрозрахунковим підприємствам, то такі дії не передбачені ПК України, тому є протиправними.

Щодо донарахування ПДФО, єдиного внеску та військового збору зазначено, що Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не регулює питань щодо відповідальності платника податків за порушення податкового законодавства.

Щодо грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням від 23.10.2017 № вказало, що суд першої інстанції правильно встановив, що штрафні (фінансові) санкції застосовані до позивача за ст. 127 ПК України, що не відповідає складу виявленого правопорушення (несвоєчасна сплату ПДФО) в сумі 66553,54 грн, а відтак податкове повідомлення-рішення в цій частині є протиправним.

Щодо донарахування податкового зобов`язання з військового збору, то суд першої інстанції врахував, що документальною перевіркою встановлено один факт неперерахування до бюджету військового збору в сумі 111,63 грн, тому на підставі п.127.1 ст.127 ПК України підлягає застосуванню штраф в розмірі 25% несплаченого зобов`язання в сумі 27,91 грн, а не 75% в сумі 83,73 грн, як застосовано контролюючим органом.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом,КП «Сарнитеплосервіс» створене на підставі рішення Сарненської міської ради № 470 від 25.06.2007, зареєстроване у Сарненському районному управлінні юстиції 19.07.2007 за № 0000654; перебуває на податковому обліку в Сарненській ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області; податковий номер: 35132153; є платником, зокрема: податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість (з 24.10.2007), єдиного соціального внеску, військового збору (т. 1 а.с.39).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид діяльності КП «Сарнитеплосервіс» 35.30 за КВЕД: постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

На підставі наказу ГУ ДФС у Рівненській області від 17.08.2017 №1163, направлень від 01.09.2017 за №№ 1183/17-00-14-01, 1184/17-00-14-01, 1185/17-00-14-01 уповноважені особи ГУ ДФС у Рівненській області провели планову виїзну документальну перевірку КП «Сарнитеплосервіс» () з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 06.10.2017 № 1037/17-00-14-01/35132153 (далі - Акт перевірки № 1037) (т. 1 а.с. 38 - 80).

За висновками Акта перевірки № 1037КП «Сарнитеплосервіс» порушило приписи:

- п.187.10 ст.187 ПК України, внаслідок чого завищило податковий кредит із ПДВ у сумі 212566,00 грн, у тому числі: в січні 2014р. - 56901,00 грн, в лютому 2014р. - 29751,00 грн, в січні 2015р. - 42890,00 грн, у лютому 2015р. - 19382,00 грн, в березні 2015р. - 20252,00 грн, у квітні 2015р. - 13613,00 грн, в січні 2016р. - 9988,00 грн, в лютому 2016р. - 10034,00 грн, в березні 2016р. - 2239,00 грн, в квітні 2016р. - 7516,00 грн;

- п.57.1 ст.57, п.203.2 ст.203 ПК України - порушило терміни сплати узгодженого податкового зобов`язання із ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг);

- п.51.1 ст.51, пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України, розділ ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (в редакції, затвердженій наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 № 49; зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.02.2014 за № 228/25005; в редакції, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4; зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 111/26556), по яких встановлено подання податкових розрахунків за формою 1-ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, а саме: за 1-4 квартали 2014р., 1-4 квартали 2015р., 1-4 квартали 2016р.;

- п.1 ч.2 ст.6, абз. 1 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого платником порушувалися строки сплати єдиного внеску, нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, а саме: несвоєчасна сплата ЄСВ за травень 2016р. в сумі 4214,16 грн з терміном сплати до 21.06.2016, за червень 2016р. в сумі 26019,90 грн з терміном сплати до 20.07.2016, за липень 2016р. в сумі 26161,68 грн з терміном сплати до 22.08.2016, за серпень 2016р. в сумі 28174,99 грн з терміном сплати до 20.09.2016, за вересень 2016р. в сумі 27675,22 грн з терміном сплати до 20.10.2016, за жовтень 2016р. в сумі 43567,83 грн з терміном сплати до 21.11.2016, за листопад 2016р. в сумі 59380,66 грн з терміном сплати до 20.12.2016, за грудень 2016р. в сумі 58160,29 грн з терміном сплати до 20.01.2017;

- пп.1.4, пп.175, пп.1.6 п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, несплата (неперерахування) військового збору під час виплати доходу (зарплати) в сумі 5439,14 грн, несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати військового збору в сумі 27862,09 грн після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, коли сума збору сплачувалась одночасно з виплатою доходу на користь платників податків;

- пп.1.4, пп.175, пп.1.6 п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, утриманий та не перерахований військовий збір до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати військового збору в сумі 111,63 грн після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, в тому числі за листопад 2016р. в сумі 111,63 грн;

- п. 15.1 ст.15, п. 38.2 ст. 38, п. 51.1 ст. 51, п. 57.1 ст. 57 , пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп.168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п.176.2. ст. 176 ПК України, а саме: утриманий та не перерахований ПДФО до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати ПДФО в сумі 96754,29 грн після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, в тому числі: за вересень 2016р. - в сумі 17687,21 грн, за жовтень 2016р. - в сумі 32967,78 грн, за листопад 2016р. - в сумі 46099,30 грн;

- п. 15.1 ст.15, п. 38.2 ст. 38, п. 51.1 ст. 51, п. 57.1 ст. 57, пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп.168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 п.168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п.176.2 ст. 176 ПК України, а саме: несплата (неперерахування) ПДФО під час виплати доходу (зарплати), несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати ПДФО після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, коли сума податку сплачувалась одночасно з виплатою доходу на користь платників податків, в сумі 486188,37 грн.

На підставі Акта перевірки № 1037, відповідно до встановлених порушень та з урахуванням результатів адміністративного оскарження,ГУ ДФС у Рівненській області прийняло:

1) податкове повідомлення-рішення від 13.10.2017 № , яким КП «Сарнитеплосервіс» у зв`язку з порушенням п.187.10 ст.187 ПК України на підставі п.123.1 ст.123 ПК України, згідно з пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ на суму 157393,00 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням на 125914,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 31479,00 грн (а.с.12,13 т.1);

2) податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № , яким КП «Сарнитеплосервіс» у зв`язку з порушенням п. 15.1 ст.15, п. 38.2 ст. 38, п. 51.1 ст. 51, п. 57.1 ст.57, пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп.168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п.176.2. ст. 176 ПК України, відповідно до п.126.1 ст.126, п.127.1 ст.127 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО на суму 410101,80 грн, у т.ч.: за податковим зобов`язанням на 96754,29 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)) на 286836,41 грн, сума пені відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України 26511,1 грн (а.с.18, 19-20 т.1);

3) податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № , яким КП «Сарнитеплосервіс» у зв`язку з порушенням пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 12524,48 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 111,63 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)) на 10485,66 грн, сума пені відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України 927,19 грн (а.с.25 26-27 т.1);

4) податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № , яким КП «Сарнитеплосервіс» у зв`язку з порушенням п.51.1 ст.51, пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України, на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.119.2 ст.119 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 510,00 грн (а.с.30,31 т.1).

5) рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за № від 07.12.2017, яким КП «Сарнитеплосервіс» за період з 22.06.2016 до 28.02.2017 застосовано штраф у розмірі 54670,95 грн (20%) та нараховано пеню у розмірі 13575,78 грн (0,1% суми недоїмки) (а.с.32, 33-34 т.1).

Крім того, на підставі наказу від 22.09.2017 № 1446 та направлення №1324/17-00-13-10 від 22.09.2017 уповноваженою особою ГУ ДФС у Рівненській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку КП «Сарнитеплосервіс» з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору, державного мита, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 30.06.2017, за результатами якої складено акт від 06.10.2017 №1050/17-00-13-10/35132153 (далі - Акт перевірки №1050) (а.с.194-209 т.2).

За висновками Акта перевірки № 1050 Підприємство порушило приписи:

- п.51.1 ст.51, пп. "б" п.176.2 ст.176 ПК України, розділ ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку" в редакції, затвердженій наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 № 49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2014 за № 228/25005, в редакції, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 111/26556, по яких встановлено подання податкових розрахунків за формою 1-ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, а саме: за 1-2 квартали 2017р.;

- п.1 ч.2 ст.6, абз. 1 ч.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого платником порушувалися строки сплати єдиного внеску, нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, а саме: несвоєчасна сплата ЄСВ за січень 2017р. в сумі 66943,48 грн. по терміну сплати до 20.02.2017, за лютий 2017р. в сумі 26723,80 грн. по терміну сплати до 20.03.2017, за березень 2017р. в сумі 29361,14 грн. по терміну сплати до 20.04.2017;

- пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, а саме: несплата (неперерахування) військового збору під час виплати доходу (зарплати), несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати військового збору в сумі 8352,39 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету;

- пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, утриманий та не перерахований військовий збір до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати збору в сумі 3426,89 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, в тому числі за квітень 2017 року в сумі 1980,02 грн., за травень 2017р. в сумі 1446,87 грн.;

- п. 15.1 ст.15, п. 38.2 ст. 38, п. 51.1 ст. 51, п. 57.1 ст. 57, пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп.168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п.176.2. ст. 176 ПК України, а саме: утриманий та не перерахований податок на доходи фізичних осіб до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 100093,13 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, в тому числі за лютий 2017р. в сумі 6628,61 грн., березень 2017р. в сумі 43963,67 грн., квітень 2017р. в сумі 34194,87 грн., травень 2017р. в сумі 15305,987 грн.;

- п. 15.1 ст.15, п. 38.2 ст. 38, п. 51.1 ст. 51, п. 57.1 ст. 57 , пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп.168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п.176.2. ст. 176 ПК України, а саме: несплата (неперерахування) ПДФО під час виплати доходу (зарплати), несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати ПДФО після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, коли сума податку сплачувалась одночасно з виплатою доходу на користь платників податків, в сумі 202337,94 грн.

На підставі Акта перевірки № 1050, відповідно до встановлених порушень та з урахуванням результатів адміністративного оскарження, ГУ ДФС у Рівненській області прийняло:

6) податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № , яким КП "Сарнитеплосервіс" у зв`язку з порушенням п. 15.1 ст.15, п. 38.2 ст. 38, п. 51.1 ст. 51, п. 57.1 ст. 57 , пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп.168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п.176.2. ст. 176 ПК України, відповідно до п.126.1 ст.126, п.127.1 ст.127 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 251257,74 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням на 100093,43 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)) на 142623,62 грн., сума пені відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України в сумі 8540,69 грн. (а.с.21, 22 т.1);

7) податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № , яким КП "Сарнитеплосервіс" у зв`язку з порушенням пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 8561,00 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 3426,89 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)) на 4900,42 грн, сума пені відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України 233,69 грн (а.с. 23,24 т.1);

8) податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № , яким у зв`язку з порушенням п.51.1 ст.51, пп. "б" п.176.2 ст.176 ПК України, на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.119.2 ст.119 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 1020,00 грн (а.с.28,29 т.1).

9) рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 07.12.2017, яким КП "Сарнитеплосервіс" застосовано штраф у розмірі 24005,74 грн. за період з 21.02.2017 до 27.09.2017 та нараховано пеню у розмірі 3040,89 грн (а.с.37,35-36 т.1).

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та рішеннями про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, КП «Сарнитеплосервіс» оскаржило їх до суду.

За результатами розгляду позовної заяви Підприємства було встановлено таке.

Пунктами 38.1 та 38.2 ст.38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно із пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Підпунктом 168.4.7 п.168.4 ст.168 ПК України встановлено, що відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п.171.1 ст.171 ПК України).

За приписами абз. а) п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Перевіркою встановлено, що Підприємство утримало, але не перерахувало до бюджету ПДФО в сумі 96754,29 грн після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, в т.ч.: за вересень 2016р. в сумі 17687,21 грн, жовтень 2016р. в сумі 32967,78 грн, листопад 2016р. в сумі 46099,30 грн; заробітна плата була виплачена з порушенням встановлених строків, що відповідачем не оспорюється.

Вказана сума ПДФО відображена в Реєстрі № 1 акта перевірки, в розрахунку податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій і визначена податковим повідомлення-рішенням № від 23.10.2017 як сума податкового зобов`язання до сплати, визначена за результатами перевірки (т. 1 а.с. 19, 62, 65 - 66).

Враховуючи те, що відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податок - це обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу, суд не взяв до уваги доводи представника позивача з приводу того, що об`єктивною причиною неможливості сплати цих сум до бюджету було накладення арешту на його рахунки в банківських установах державними виконавцями на виконання судового рішення.

При цьому суд зауважив, що вказані доводи також спростовуються виплатами заробітної плати працівникам, перерахуванням до бюджету ПДФО з порушенням встановлених строків, а також тим, що не всі рахунки Підприємства перебували під таким арештом (т. 2 а.с. 127 - 132, 195 - 196).

За таких обставин суд дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення № від 23.10.2017 в частині основного зобов`язання з ПДФО в сумі 967 54,29 грн.

З приводу застосування контролюючим органом до Підприємства штрафних (фінансових санкцій на підставі ст.ст. 126, 127 ПК України суд зазначив, що пунктом 127.1 ст. 127 ПК України передбачено, що ненарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Вказаною нормою встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за не нарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, утримання чи сплата податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Натомість коли мають місце нарахування, однак несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, передбачених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 вказаного Кодексу. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати, а не від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

Так, відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 10 листопада 2015 року у справі № 21-2919а15, від 22 березня 2016 року у справі № 21-3694а15 та Верховного Суду від 28 серпня 2018 року у справі № 812/916/17 (К/9901/47118/18).

Враховуючи наведене та встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про те, що в разі встановлення під час перевірки факту не перерахування позивачем ПДФО до бюджету в сумі 96 754,29 грн після настання граничних термінів сплати податку до бюджету за період вересень - листопад 2016 року, були наявними підстави для застосування штрафних санкцій в порядку, передбаченому п. 127.1 ст. 127 ПК України.

У попередніх податкових періодах таке порушення встановлене не було, відтак правомірним є застосування штрафу в розмірі: 25 відсотків суми податку, що підлягає сплаті до бюджету за вересень 2016 року (17687,21 грн х 25 % = 4421,80 грн), 50 % за жовтень 2016 року (32 967,78 грн х 50 % = 16 483,89 грн), та 75% за листопад 2016 року (46 099,3 грн х 75 % = 34574,48 грн); всього на суму 55 480,17 грн.

Разом з тим, сума завищеного штрафу за цей період складає 17 085,56 грн (72 565,73 грн - 55 480,17 грн).

Що стосується встановлено перевіркою несплати (неперерахування) ПДФО під час виплати доходу (зарплати), несвоєчасного перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати ПДФО після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, коли сума податку сплачувалась одночасно з виплатою доходу на користь платника податків в сумі 486188,37 грн, то така є підставою для відповідальності, передбаченої ст.126 ПК України.

Відтак, податковим повідомленням-рішенням від 23.10.2017 № правомірно застосовано до Підприємства штрафні (фінансові) санкції в сумі 15 957,47 грн на підставі п.126.1 ст.126 ПК України та в сумі 55 480,17 грн на підставі ст.127 ПК України; разом з тим безпідставним є застосування штрафних (фінансових) санкцій за ст.127 ПК України в сумі 215398,77 грн.

При перевірці правильності нарахування Підприємству пені встановлено, що податковим повідомленням-рішенням від 23.10.2017 № таку було нараховано також за періоди 2017 року, тобто поза межами перевіреного періоду.

Відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

А згідно з абзацом 2 п.129.4 ст.129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Факт порушення позивачем строків сплати до бюджету сум ПДФО у перевіреному періоді підтверджено матеріалами справи та не заперечується платником податків.

Також, представник позивача визнав підставність нарахування пені за несвоєчасну сплату до бюджету ПДФО за період до 07.06.2016 включно (т. 2 а.с.236-237).

Надалі, ухвалою господарського суду Рівненської області від 07 червня 2016 року у справі № 918/199/16 порушено провадження у справі про банкрутство КП «Сарнитеплосервіс» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (т. 2 а.с.238-241).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

За приписами абзацу четвертого частини третьої цієї статті протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Згідно з частиною п`ятою статті 19 цього Закону дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється, зокрема, на вимоги поточних кредиторів.

А відповідно до підпункту 129.3.3 пункту 129.3 статті 129 ПК України нарахування пені закінчується у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України).

За наведеного, суд погодився з доводами позивача щодо неправомірності нарахування пені після 07.06.2016 - дня запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів, на загальну суму 20 902,73 грн; разом з тим визнав правомірним нарахування Підприємству пені в сумі 5608,37 грн відповідно до податкового повідомлення-рішення від 23.10.2017 №.

Щодо грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням від 23.10.2017 № суд за висновками розділу 3.2.2 Акта перевірки № 1050 встановив утримання позивачем та не перерахування до бюджету ПДФО в сумі 100 093,13 грн після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, в т.ч.: за лютий 2017 р. - 6628,61 грн, березень 2017 р. - 43963,67 грн, квітень 2017р. - 34194,87 грн, травень 2017р. - 15305,98 грн (т. 2 а.с.200); ці обставини представником позивача не заперечувались.

Відтак, суд дійшов висновку вказане податкове зобов`язання в розмірі 100093,13 грн визначене податковим органом правомірно, а доводи позивача щодо неможливості її своєчасної сплати до бюджету у зв`язку з блокуванням рахунків у банківських установах не взяв до уваги з підстав, визначених пунктом 6.1 статті 6 ПК України;встановленням проведення інших виплат у спірному періоді, а також тим, що не всі рахунки Підприємства перебували під таким арештом (т. 2 а.с. 127 - 132, 195 - 196).

З приводу встановленої перевіркою несплати (неперерахування) ПДФО під час виплати доходу (зарплати), несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати ПДФО після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, коли сума податку сплачувалась одночасно з виплатою доходу на користь платників податків, в сумі 202337,94 грн (т. 2 а.с. 201) суд зазначив, що у відповідача у зв`язку з цим були підстави для застосування штрафних санкцій за ст.ст. 126, 127 ПК України.

Відтак, обгрунтованим є застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій:

- на підставі статті 127 ПК України в розмірі 75 % несплачених сум на загальну суму 75 070,08 грн (6628,61 Ч 75 % + 43 963,97 Ч 75 % + 34194,87Ч 75 % + 15 305,98 Ч 75 %), відповідно до наданих представником відповідача розрахунків (т. 1 а.с. 22, т. 3 а.с. 126 - 127);

- на підставі статті 126 ПК України, за несвоєчасне перерахування 08.02.2017 ПДФО до бюджету, зі строком перерахування 30.01.2017, в розмірі 10 % несвоєчасно сплачених сум та з урахуванням кількості днів затримки, на загальну суму 1000,00 грн.

Разом з тим, відповідач невірно кваліфікував дії Підприємства у зв`язку з несвоєчасною сплатою ПДФО за статтею 127 ПК України, відтак неправомірно застосував у зв`язку з цим штрафні (фінансові) санкції на суму 66553,54 грн.

Також, у зв`язку з дією мораторію на задоволення вимог кредиторів неправомірно було нараховано пеню в сумі 8540,69 грн.

Щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем ПДФО на підставі п. 119.2 ст. 119 ПК України, то перевіркою дотримання позивачем обов`язків щодо подання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) порушень не встановлено.

Відповідно до п.119.2 ст.119 ПК України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 гривень.

Порядок заповнення і подання контролюючому органу Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку відповідно до вимог статті 51 глави 2, підпункту 70.16.1 пункту 70.16 статті 70 глави 6 розділу II, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 розділу IV ПК України визначає Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затверджений наказом Міндоходів від 21.01.2014 № 49; зареєстрований в Міністерстві юстиції України 5 лютого 2014 р. за № 228/25005 (далі - Порядок № 49).

Щодо стосується висновків податкового органу про те, що на порушення вимог ПК України та Порядку, у податкових розрахунках за 1-4 квартали 2014, 2015, 2016 та 2017 року, зазначений Підприємством розмір перерахованого ПДФО відповідно до графи 4а в податковому розрахунку не відповідає фактичному перерахуванню ПДФО відповідно до графи 4 податкового розрахунку, то такі не підтверджені жодними розрахунками та іншими доказами, а в порушення приписів Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1300/27745, не відображені в Актах перевірок.

При цьому, Порядком № 49 установлено, що в графі 4а «Сума нарахованого податку» відображається сума податку, нарахованого та утриманого з доходу, нарахованого платнику податку згідно із законодавством, а у графі 4 «Сума перерахованого податку» - фактична сума перерахованого податку до бюджету, тому порівняння відомостей графи 4а (щодо сум перерахованого податку) та графи 4 (щодо сум фактично перерахованого податку) є необгрунтованим, позаяк в графі 4а підлягає відображенню сума нарахованого податку.

Відтак, є неправомірним застосування штрафу в розмірі 510 грн та 1020 грн відповідно до податкових повідомлень-рішень № та № від 23.10.2017.

Порядок нарахування військового збору встановлений пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, відповідно до якого тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Підпунктами 1.1 - 1.6 цього пункту визначено, що платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

За висновками Акта перевірки №1037Підприємство, як податковий агент, утримало та не перерахувало військовий збір до бюджету податковим агентом за листопад 2016 року в сумі 111,63 грн, що представником позивача не заперечувалось, тому визначення основного зобов`язання на цю суду податковим повідомленням-рішенням № від 23.10.2017 є правомірним.

Встановлені перевіркою факти несплати (неперерахування) військового збору під час виплати доходу (зарплати) в сумі 5439,14 грн та несвоєчасного перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати військового збору в сумі 27862,09 грн після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, коли сума збору сплачувалась одночасно з виплатою доходу на користь платників податків позивачем не заперечується. А наслідками цих порушень є застосування до платника податків штрафних санкцій відповідно до статтей 126, 127 ПК України.

З урахуванням наданого розрахунку штрафних санкцій та враховуючи, що перевіркою встановлено факт неперерахування до бюджету військового збору в сумі 111,63 грн, є підстави застосування штрафу в розмірі 25 % несплаченого зобов`язання в сумі 27,91 грн відповідно до пункту 127.1 статті 127 ПК України, а не 75%, як застосовано контролюючим органом; відтак, штрафна санкція в сумі 55,81 грн є необґрунтованою.

З урахуванням виявлених порушень сплати до бюджету військового збору з порушенням встановлених термінів (реєстр № 2 Акта перевірки; т. 1 а.с.76-78), правомірним є застосування штрафної санкції в сумі 3360,08 грн на підставі статті 126 ПК України; водночас нарахування штрафу в сумі 7041,86 грн на підставі пункту 127.1 статті 127 ПК України є неправомірним, так як не відповідає складу виявленого правопорушення.

Відтак, податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № є правомірним в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3387,99 грн; натомість в сумі штрафу 7097,67 грн нарахування є неправомірним.

Крім того, з урахуванням дії мораторію на задоволення вимог кредиторів є правомірним нарахування цим податковим повідомленням-рішенням пені на підставі пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України в сумі 425,74 грн, проте неправомірно нараховано пеню після 07.06.2016 на підставі пп.129.3.3 п.129.3 ст. 129 ПК України в сумі 501,45 грн.

Аналізуючи обгрунтованість податкового повідомлення-рішення № від 23.10.2017, суд встановив, що згідно з Актом перевірки № 1050 встановлено:

- несплату (неперерахування) військового збору під час виплати доходу (зарплати), несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати військового збору в сумі 8352,39 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету;

- утримання та не перерахування до бюджету військового збору податковим агентом узгоджених сум належного до сплати збору в сумі 3426,89 грн після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, в т.ч.: за квітень 2017 року - 1980,02 грн, за травень 2017 року - 1446,87 грн; вказана сума визначена правомірно та визнана представником позивача в судовому засіданні, відтак підстави для скасування податкового повідомлення-рішення в цій частині відсутні.

Виявлені порушення складають підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій, а з урахуванням розрахунку штрафних санкцій: на підставі п.126.1 ст.126 ПК України - 209,83 грн, що складає 10% він суми, що підлягає сплаті до бюджету 2098,28 грн; решта - в сумі 4900,41 грн на підставі п.127.1 ст.127 ПК України (т. 3 а.с. 115).

З урахуванням виявлених порушень правомірним є застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за неперерахування утриманого військового збору в розмірі 3426,89 грн на підставі п.127.1 ст.127 ПК України, з урахуванням аналогічного податкового порушення, встановленого Актом перевірки № 1037, за кваліфікуючою ознакою повторно та втретє протягом 1095 днів, в розмірі 50 % від суми несплаченого збору 1980,02 грн - 990,01 грн та в розмірі 75 % від суми несплаченого збору 1446,87 грн - 1085,15 грн; всього - 2075,16 грн.

Тобто, застосування штрафу в частині 2284,99 грн (209,83 + 2075,16) є правомірним, а в решті - в сумі 2615,42 грн (4900,41 - 2284,99) є необґрунтованим, через невідповідність застосованої штрафної санкції складу податкового правопорушення, відтак позов в цій частині підлягає задоволенню.

Також неправомірним є нарахування цим податковим повідомленням-рішенням пені за військовим збором на підставі пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України в сумі 233,69 грн, з огляду на нарахування такої за час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Аналізуючи правомірність застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, суд покликався на пункт 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до якого платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно із частинами восьмою, десятою цього Закону платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

А відповідно до частин другої, десятої, одинадцятої статті 25 вказаного Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема:за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Актом перевірки № 1037 встановлено, що позивач несвоєчасно сплачував єдиний соціальний внесок (далі - ЄСВ), нарахований на суми заробітної плати, а саме:

- за травень 2016р. в сумі 4214,16 грн; термін сплати - до 21.06.2016;

- за червень 2016р. в сумі 26019,90 грн; термін сплати - до 20.07.2016;

- за липень 2016р. в сумі 26161,68 грн; термін сплати - до 22.08.2016;

- за серпень 2016р. в сумі 28174,99 грн; термін сплати - до 20.09.2016;

- за вересень 2016р. в сумі 27675,22 грн; термін сплати - до 20.10.2016;

- за жовтень 2016р. в сумі 43567,83 грн; термін сплати - до 21.11.2016;

- за листопад 2016 в сумі 59380,66 грн;термін сплати - до 20.12.2016;

- за грудень 2016р. в сумі 58160,29 грн; термін сплати - до 20.01.2017.

Загальна сума несвоєчасно сплаченого позивачем ЄСВ становить 273354,73 грн, що представник позивача не заперечував.

Відтак, у зв`язку із зазначеним та згідно із розрахунком штрафу до Підприємства правомірно було застосовано штраф у розмірі 54 670,95 грн, а також нараховано пеню в сумі 13 575,78 грн.

Аналогічне порушення встановлено Актом перевірки № 1050, а саме: несвоєчасна сплата ЄСВ за січень 2017 р. в сумі 66 943,48 грн по терміну сплати до 20.02.2017, за лютий 2017 р. в сумі 26 723,80 грн по терміну сплати до 20.03.2017, за березень 2017 р. в сумі 29 361,14 грн по терміну сплати до 20.04.2017; загальна сума несвоєчасно сплаченого ЄСВ - 123 028,42 грн, що позивачем не оспорювалось; у зв`язку із зазначеним застосовано штраф в сумі 24 005,74 грн та нараховано пеню в сумі 3040,89 грн.

Суд не взяв до уваги доводи позивача щодо неправомірного нарахування пені з огляду на непоширення на ці правовідносини приписів пп.129.3.3 п.129.3 ст.129 ПК України, з урахуванням вимог пунктів 1.1 та 1.3 ст. 1 ПК України, а також на те, що відповідно до частини десятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, безвідносно до факту застосування мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Також суд не взяв до уваги доводи позивача про неможливість своєчасної сплати ЄСВ з підстав блокування рахунків державними виконавцями, з покликанням на те, що чинне законодавство не звільняє роботодавця від фінансової відповідальності за несвоєчасне перерахування ЄСВ в разі застосування до нього примусових заходів виконання судового рішення в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а також на частину дванадцяту статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до якої єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відтак рішення відповідача про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) ЄСВ від 07.12.2017 за №№ та є правомірними.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновками суду першої інстанції в частині визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 13.10.2017 № , яким за порушення приписів п.187.10 ст.187 ПК України на підставі п. 123.1 ст.123 ПК України, згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 ПК України, яким позивачу було збільшено грошове зобов`язання із ПДВ на загальну суму 157 393,00 грн, у т.ч.: податкове зобов`язання - 125 914,00 грн, штрафні (фінансові) санкції - 31 479,00 грн.

Як видно із Акта перевірки № 1037, КП «Сарнитеплосервіс», застосовуючи до визначення податкових зобов`язань у період з 01.01.2014 по 31.12.2016 пункт 187.10 ст.187 ПК України, не застосовує його до визначення податкового кредиту за відповідний період.

Відтак, КП «Сарнитеплосервіс» на порушення п.187.10 ст.187 ПК України невірно розраховано відсотки при формуванні податкового кредиту по операціях, проведених з НАК «Нафтогаз України» (газ) на суму 86 652,00 грн, ДП «Сарненський лісгосп» (дрова) на суму 67 318,00 грн, ДП «Володимирецький держспецлісгосп» (дрова) на суму 2582,00 грн, ПАТ «АЕС Рівнеобленерго» (електроенергія) на суму 9755,00 грн, ПП «Леола-2» (вугілля кам`яне) на суму 7452,00 грн, ССОК «Кузьмівський» (дрова) на суму 11765,00 грн, ПП «Західпроменерго» (напівбрикети торфяні) на суму 27 042,00 грн, внаслідок чого було завищено податковий кредит на загальну суму 212 566,00 грн.

Перерахунок податкового кредиту відповідно до п.187.10 ст.187 ПК України по операціях з наведеними контрагентами наведено в таблиці № 20 (розд. 3.1.2.2 акта перевірки).

За приписами п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

А відповідно до п. 187.10 ст. 187 ПК України платники податку, які постачають теплову енергію, природний газ (крім скрапленого), надають послуги з транспортування та/або розподілу природного газу, водопостачання, водовідведення чи послуги, вартість яких включається до складу квартирної плати чи плати за утримання житла, фізичним особам, бюджетним установам, не зареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, квартирно-експлуатаційним частинам, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг) (підпункт 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Таким чином, позивач відповідно до приписів пункту 187.10 статті 187 ПК України повинен визначати дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту при наданні послуг особам, які зазначені в цій нормі - за касовим методом, а щодо решти (зокрема, госпрозрахункових організацій) - загальне правило (за правилом першої події відповідно до приписів п.198.2 ст.198 ПК України).

Згідно з додатком 20 до Акта перевірки № 1037 контролюючий орган по операціях, проведених позивачем із контрагентами, виходячи з загального обсягу постачання, визначив відсоток послуг, що реалізуються бюджетним організаціям та населенню, та відсоток послуг, що реалізуються госпрозрахунковим підприємствам, з урахуванням якого визначив суму ПДВ, яку необхідно включити до податкового кредиту (т. 2 а.с. 232 - 235).

При цьому варто зауважити, що фактичне одержання товарів позивачем від контрагентів-постачальників, як і використання придбаних товарів у господарській діяльності позивача в оподатковуваних операціях, податковим органом не заперечується, тому покликання суду на пункт 199.1 статті 199 ПК України є помилковим та безпідставним.

За таких обставин доводи апелянта - ГУ ДФС у Рівненській області в цій частині є підставними, а податкове повідомлення-рішення від 13.10.2017 № , яким позивачу збільшено грошове зобов`язання із ПДВ, є правомірним, відтак рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з прийняттям нового - про відмову у задоволенні позовних вимог; у решті рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставним покликання апелянта - ГУ ДФС у Рівненській області на зміну підстав позову (у частині посилання на ухвалу господарського суду Рівненської області від 07.06.2016 у справі про банкрутство) з порушенням приписів КАС України, оскільки форма заяви про таку зміну законодавством не передбачена, а така зміна була прийнята судом, розглянута ним, досліджувалася в судовому засіданні,була відома представнику відповідача і взята до уваги при прийнятті рішення у справі.

Щодо решти обставин та доводів апеляційних скарг, то такі на законність судового рішення не впливають і правового значення для спірних правовідносин не мають.

У рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (набуло статусу остаточного 10.15.2011) Європейський Суд з прав людини зазначив: «… що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (…).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (…).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (…)».

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям у цій частині постанови про відмову в задоволенні позовних вимог; у решті - залишенню без змін.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги КП «Сарнитеплосервіс» зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують; а доводи апеляційної скарги ГУ ДФС є частково суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям в цій частині постанови про відмову в задоволенні позову.

Крім того, у зв`язку з частковим скасуванням рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору, стягнути з відповідача на користь Підприємства 4850,47 грн судових витрат: (480 766,99 грн - 157 393 грн) : 935661,38 грн Ч 14 034,93 грн = 4850,47 грн.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Сарнитеплосервіс» Сарненської міської ради залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року в адміністративній справі № 817/1272/18в частині визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 13 жовтня 2017 року № із податку на додану вартість на загальну суму грошового зобов`язання 157 393,00 (сто п`ятдесят сім тисяч триста дев`яносто три) грн, у тому числі: за податковим зобов`язанням - 125 914,00 (сто двадцять п`ять тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 31 479,00 (тридцять одна тисяча чотириста сімдесят дев`ять) грн скасувати.

Прийняти у цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову комунального підприємства «Сарнитеплосервіс» Сарненської міської ради відмовити.

Змінити рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року в адміністративній справі № 817/1272/18 в частині стягнення судових витрат.

Стягнути на користь комунального підприємства «Сарнитеплосервіс» Сарненської міської ради (34500 м. Сарни Рівненської обл., вул. Кулікова,7, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області (33023 м. Рівне, вул. Відінська,12, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4850 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят) грн) 47 коп.

У решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року в адміністративній справі № 817/1272/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
В. В. Гуляк
Постанова складена у повному обсязі 16 травня 2019 року.