Справа № 520/4432/19
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 р. № 520/4432/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Волошин Д.А., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до ст. ст. 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. у відповідності до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум;

- стягнути за зобов`язати виплатити Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000,00 грн.

Ухвалою судді від 10.05.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших обґрунтованих та поважних причин його пропуску.

Позивач 15.05.2019 року на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 10.05.2019 року, надав до суду заяву, в якій просив суд поновити строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

В обґрунтування заяви зазначив, що даний адміністративний позов про зобов`язання пенсійного органу провести перерахунок та виплату пенсії позивачу як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року подано без порушення строку звернення до адміністративного суду, оскільки згідно ч.1 ст. 76 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" від 08 лютого 1995 року № 39/95-ВР, право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров`ю особи, не обмежується строком давності.

Таким чином, при обчисленні строку звернення до суду з даним позовом позивач виходив з положень ч.1 ст. 76 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку", вважаючи, що саме норми вказаного нормативного акту встановлюють строк звернення до суду з позовом про перерахунок пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Дослідивши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивач є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку в Індустріальному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова як отримувач пенсії по інвалідності ІІ групи внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до І категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачену ст.50 вказаного Закону.

Як вказує позивач в своїй позовній заяві, в березні 2019 року йому стало відомо, що відповідач з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року невірно нараховував та виплачував йому основну та додаткову державні пенсії згідно ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку з чим він 20.03.2019 року звернувся до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про перерахунок та виплату йому заборгованості основної та додаткової пенсії за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року як інваліду ІІ групи, який брав участь у ліквідації аварії на ЧАЄС. Листом від 01.04.2019 року № 4357/46-02-03 Управління повідомило позивача про відсутність підстав для вчинення зазначених дій за вказаний період.

Суд зазначає, що предметом даного позову є, зокрема, зобов`язання Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р.

Позивач звернувся з даним позовом до суду 06.05.2019 року за захистом свого порушеного права, якого він вимагає починаючи з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р.

Як на час існування спірних правовідносин (ст. 99 КАС України), так і на час звернення із даним позовом до суду (ст. 122 КАС України) встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не можна вважати поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Процесуальна можливість для звернення з позовом до суду пов`язана з певним часовим проміжком, протягом якого така особа може реалізувати право на звернення без застосування до неї наслідків пропуску такого строку. В той же час, у випадку звернення до суду поза межами такого строку, до неї підлягають застосуванню відповідні правові наслідки встановлені законом, в даному випадку ст. 123 КАС України.

Визначення початку або встановлення такого строку виходить з того, що такий початок починає своє обчислення з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В цьому випадку, законодавцем встановлена альтернативність такого обчислення, при чому в одному випадку це день об`єктивно достовірної та беззаперечної обізнаності такої особи, в іншому випадку таке обчислення повинно здійснюватися із можливості бути обізнаним про ті чи інші обставини, що можуть впливати на порушення прав, свобод чи інтересів (умовно), тобто встановлена так би мовити можлива обов`язковість бути обізнаним про ті обставини, що впливають або мають безпосередній вплив на відповідне порушення прав.

При чому, суд зауважує, що законодавець пов`язує початок обчислення строку з не з тим, коли особа суб`єктивно з`ясувала для себе або почала усвідомлювати, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона об`єктивно повинна була дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність, що мають вплив на неї, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше.

Суд також звертає увагу, що дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Суд зазначає, що поновлення строку звернення до суду може здійснюватися з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або хибна помилка про не пропуск строку, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи, що пенсія є щомісячним платежем, а її отримання, на думку позивача, в меншому розмірі, ніж передбачено законом, про порушення своїх прав позивач мав дізнатися, отримуючи таку виплату за відповідний місяць. Позивач, звернувшись до суду 06.05.2019 року з даним позовом про перерахунок та виплату пенсії за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, пропустив строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку. В даному випадку, бездіяльність відповідача та дії, пов`язані із не здійсненням пенсійних виплат у встановленому законом розмірі, закінчилась з 03.08.2014 року.

В заяві від 15.05.2019 року позивач зазначив, що при обчисленні строку звернення до суду з даним позовом про перерахунок та виплату пенсійним органом пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року застосовуються положення ч.1 ст. 76 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" від 08 лютого 1995 року № 39/95-ВР, за якими право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров`ю особи, не обмежується строком давності.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на ч.1 ст. 76 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" та вважає їх безпідставними, оскільки вказана стаття застосовується при подачі позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров`ю особи, тоді як предметом даного позову є перерахунок та виплата пенсії.

З поданої позовної заяви та заявлених позовних вимог судом не вбачається вимог позивача про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров`ю особи, тому, при обчисленні строку звернення до суду з даним позовом положення статті 76 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" не застосовуються.

Посилання ОСОБА_1 в заяві від 15.05.2019 року на інші законодавчі акти, які встановлюють спеціальні строки звернення до суду з аналогічними позовними вимогами, ніж установлені ст. 122 КАС України, відсутні.

Отже, звернувшись 06.05.2019 року до суду з позовом про перерахунок та виплату пенсії за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ст. 122 КАС України, не зазначивши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку, що також не спростовано змістом заяви позивача від 15.05.2019 року на виконання ухвали суду від 10.05.2019 року.

Жодних інших належних та допустимих доказів чи пояснень щодо причин пропуску шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, ніж тих, що зазначені в заяві від 15.05.2019 року, позивачем до суду не надано, відповідно судом не встановлено обставин та поважних причин, що свідчать про наявність об`єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк та пропущення строку звернення до суду.

Суд зауважує, що посилання позивача в позовній заяві на практику прийняття судових рішень першої та касаційної інстанцій з приводу спірного питання на користь постраждалих внаслідок ЧАЄС осіб, не є правовими висновками, які вказують на відсутність пропуску такого строку. При чому, суд звертає увагу, на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 05.06.2018 року у справі №522/6205/17 (провадження №К/9901/17610/18), від 17.07.2018 року у справі №522/7721/17 (провадження №К/9901/37256/18), від 17.07.2018 року по справі №521/21851/16-а (провадження №К/9901/33923/18), в яких за подібних умов судом зроблені висновки про пропуск строку звернення до суду з аналогічними позовними вимогами.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки з позовними вимогами про перерахунок та виплату пенсії за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року позивач звернувся до суду поза межами встановленого статтею 122 КАС України, зазначені позивачем в заяві від 15.05.2019 року підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними та необґрунтованими, суд вважає за необхідне повернути адміністративний позов позивачеві.

Керуючись статтями 123, 169, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Д.А. Волошин