Справа № 405/1090/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2019 року

Київ

справа №405/1090/17

адміністративне провадження №К/9901/496/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гімона М.М., судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Терра 2006» до Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії за касаційною скаргою Приватного підприємства «Терра 2006» на постанову Третього апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., Юрко І.В. від 06 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року Приватне підприємство «Терра 2006» (далі - ПП «Терра 2006», позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради (далі - Управління містобудування та архітектури, відповідач), в якому просило:

- визнати незаконними дії Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради щодо відмови ПП «Терра 2006» містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки площею 0,8274 га кадастровий № :36:304:0014 , розміщеної за адресою: м. Кропивницький в районі вулиць Смоленчука та Михайлівської;

- зобов`язати Управління містобудівництва та архітектури Кіровоградської міської ради надати містобудівні умови та обмежень на забудову земельної ділянки площею 0,8274 га кадастровий № :36:304:0014 розміщеної за адресою: м. Кропивницький в районі вулиць Смоленчука та Михайлівської.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є орендарем земельної ділянки площею 0,8274 га кадастровий № :36:304:0014 , що розміщена за адресою: м . Кропивницький в районі вулиць Смоленчука та Михайлівської (бувших вулиць Кірова та Пролетарської) згідно договору оренди земельної ділянки № 80 від 29 травня 2015 року, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва багатоквартирного житлового будинку, але реалізувати своє право орендаря земельної ділянки позивач не має можливості, оскільки 11 січня 2017 року звернувся до відповідача із заявами про надання містобудівних умов та обмежень на забудову орендованої земельної ділянки, який листами від 17 січня 2017 року № 147, № 148, № 149, № 150 та № 151 відмовив позивачеві у наданні містобудівних умов та обмежень на забудову орендованої земельної ділянки. Вважає, такі дії відповідача незаконними та просить зобов`язати відповідача видати містобудівні умови та обмеження.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 13 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не доведено наявність невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, то дії відповідача щодо відмови позивачеві у наданні містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки площею 0,8274 га кадастровий № :36:304:0014 , розміщеної за адресою: м. Кропивницький в районі вулиць Смоленчука та Михайлівської, є протиправними.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року апеляційну скаргу Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради задоволено, постанову Ленінського районного суду міста Кіровограда від 13 квітня 2017 року скасовано та прийнято нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Задовольняючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до Генерального плану м. Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради № 627 від 12 вересня 2000 року, Плану зонування території м. Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради № 2456 від 17 вересня 2013 року, який в повному обсязі узгоджується з Генеральним планом м. Кіровограда та не містить будь-яких суперечностей, земельна ділянка площею 0,8274 га, кадастровий номер - :36:304:0014 , розміщена за адресою: м. Кіровоград ( м. Кропивницький) в районі вулиць Кірова та Пролетарської (Смоленчука та Михайлівської), визначена територією зелених насаджень загального користування, а переважна її частина відноситься до рекреаційної зони активного відпочинку. Відтак, враховуючи функціональне призначення земельної ділянки, яка відповідно до Генерального плану м. Кіровоград та плану зонування м. Кіровоград віднесена до території житлової та громадської забудови, наявні підстави для відмови ПП «Терра 2006» у наданні містобудівних умов та обмежень її забудови.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, ПП «Терра 2006» звернулося з касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити у силі постанову Ленінського районного суду міста Кіровограда від 13 квітня 2017 року.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу подано 29 грудня 2018 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 січня 2019 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Берназюка Я.О., суддів Гімона М.М. та Коваленко Н.В.

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 405/1090/17, витребувано матеріали справи та запропоновано учасникам справи подати відзив на касаційну скаргу.

Учасники справи письмових клопотань не заявляли.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що відповідно до рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2007 року № 9/301 між Кіровоградською міською радою та ПП «Терра 2006» укладено договір оренди землі № 37 від 20 травня 2008 року щодо оренди земельної ділянка загальною площею 8273,73 кв. м, кадастровий номер - :36:304:0014 , яка знаходиться у м. Кіровограді в районі вулиць Кірова та Пролетарської, строком на 25 років, цільове призначення - для будівництва багатоквартирного житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови.

У подальшому на підставі рішень Кіровоградської міської ради № 2240 від 09 липня 2009 року «Про передачу ПП «Созидатель-1», ПП «Терра 2006» та ПП «Балтимор» в оренду земельних ділянок», № 4036 від 24 лютого 2015 року «Про внесення змін до рішення Кіровоградської міської ради від 09 липня 2009 року № 2240» між ПП «Терра 2006» та Кіровоградською міською радою укладено договір № 80 від 29 травня 2015 року щодо оренди земельної ділянки цільове призначення - для будівництва багатоквартирного житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови площею 0,8274 га, кадастровий номер - :36:304:0014 , строком на 25 років, розміщеної за адресою: м. Кіровоград (м. Кропивницький) в районі вулиць Кірова та Пролетарської (Смоленчука та Михайлівської).

04 червня 2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі угоди № 13 від 04 червня 2015 року зареєстроване припинення права ПП «Терра 2006» оренди зазначеної земельної ділянки на підставі договору № 37 від 20 травня 2008 року та цього ж дня зареєстроване за позивачем право оренди на підставі договору № 80 від 29 травня 2015 року.

11 січня 2017 року ПП «Терра 2006» звернулося до Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради з заявами щодо надання містобудівних умов та обмежень на забудову вищезазначеної орендованої земельної ділянки

Листами № 147-151 від 17 січня 2017 року відповідач повідомив позивача про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, в зв`язку з невідповідністю намірів щодо її забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У касаційній скарзі ПП «Терра 2006» вказує на те, що суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки тому, що земельна ділянка з кадастровим номером :36:304:0014 фактично перебуває в оренді позивача з 08 серпня 2008 року, цільове призначення вказане у договорі оренди, який приймався з урахуванням Генерального плану м. Кіровограда (м. Кропивницький), - для будівництва багатоквартирного житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови. Вважає, що план зонування, який затверджений рішенням міськради у 2013 році, тобто після набуття права оренди на земельну ділянку, не відповідає Генеральному плану м. Кропивницький, відтак, невідповідність цільового призначення, визначеного у договорі оренди земельної ділянки, вимогам плану зонування не є підставо вважати, що має місце невідповідність намірів забудови містобудівній документації на місцевому рівні, відповідно відсутні підстави для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень.

З посиланням на правову позицію Вищого адміністративного суду України, викладену в ухвалі від 10 березня 2016 року у справі № 405/10392/14-а, скаржник також зазначає, що суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки тому, що отримавши в оренду земельну ділянку для будівництва багатоквартирного будинку, у зв`язку з відмовою відповідача у наданні містобудівних умов та обмежень з тих підстав, що цільове призначення земельної ділянки не відповідає вимогам щодо використання даної території, був протиправно позбавлений права користування орендованим майном. Саме до такого висновку дійшов Вищий адміністративний суд України у зазначеній вище ухвалі у правовідносинах, що на думку скаржника, є аналогічними до тих, що виникли у справі, яка розглядається.

Від Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради надійшов відзив на касаційну скаргу ПП «Терра 2006», у якому зазначається, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законними та обґрунтованими, прийнятими на підставі повно та всебічно встановлених обставин справи, просить залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року відповідає, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є неприйнятними з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Повноваження Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської визначаються, зокрема, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

До містобудівних умов та обмежень можуть включатися вимоги щодо архітектурних та інженерних рішень. Склад, зміст, порядок надання містобудівних умов та обмежень визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 розділу ІІ Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх складу та змісту, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07 липня 2011 року № 109 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 109) містобудівні умови та обмеження є основною складовою вихідних даних. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом семи робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви разом із документами, передбаченими пунктом 2.2 цього розділу, у порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються: засвідчена в установленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; кадастрова довідка з містобудівного кадастру (у разі наявності); черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); фотофіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об`єкта будівництва.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, містобудівні умови та обмеження видаються на підставі містобудівної документації (в даному випадку місцевого рівня) при зверненні зацікавленої особи до уповноваженого органу з поданням визначеної документації. При цьому, підставою відмови в наданні містобудівних умов та обмежень є, зокрема, невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, тобто така невідповідність встановлюється на стадії надання містобудівних умов та обмежень або у подальшому під час здійснення державно-будівельного або судового контролю. Невідповідність намірів забудови означає, що запланований для будівництва об`єкт не відповідає вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, тобто затвердженим текстовим та графічним матеріалам з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій конкретного населеного пункту.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 803/1231/17 та від 14 серпня 2018 року у справі № 823/5265/15.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0007 відповідно до договору оренди № 80 від 29 травня 2015 року, укладеного між Кіровоградською міською радою та ПП «Терра 2006» на підставі рішення міськради від 09 липня 2009 року № 2240 зі змінами, внесеними рішенням міськради від 24 лютого 2015 року № 4036, передана в оренду строком на 25 років за рахунок земель житлової та громадської забудови.

Судами також встановлено, що у відповідь на заяву ТОВ «Терра 2006» про видачу містобудівних умов та обмежень Управління містобудування та архітектури листом № 147 від 17 січня 2017 року відмовило у видачі містобудівних умов та обмежень у зв`язку з невідповідністю намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, а саме: відповідно до Генерального плану м. Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради № 627 від 12 вересня 2000 року, земельна ділянка, на якій передбачається будівництво та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, визначена територією зелених насаджень. Крім того, зазначено, що згідно з Планом зонування території м. Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради № 2456 від 17 вересня 2013 року, переважна частина земельної ділянки відноситься до рекреаційної зони активного відпочинку (Р-2).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

Частиною першою статті 18 цього ж Закону передбачено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на момент укладення договору оренди земельної ділянки (29 травня 2015 року) та на момент звернення позивача для отримання містобудівних умов та обмежень (11 січня 2017 року) чинним був Генеральний план м. Кіровоград, затверджений рішенням Кіровоградської міської ради № 627 від 12 вересня 2000 року. З наявного у матеріалах справи викопіювання із Генерального плану м. Кіровоград, судами попередніх інстанцій встановлено, що земельна ділянка, на які планується будівництво, відноситься до території зелених насаджень загального користування.

Також чинним був План зонування території м. Кіровограда, затверджений рішенням Кіровоградської міської ради № 2456 від 17 вересня 2013 року, відповідно до викопіювання якого судами встановлено, що переважна частина земельної ділянки з кадастровим номером : 36 :304 :0014 віднесено до зони Р-2 - рекреаційна зона активного відпочинку.

На цій підставі суд апеляційної інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради правомірно відмовлено позивачу у наданні містобудівних вимог та обмежень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, зокрема, Генеральному плану м. Кіровограда та Плану зонування території м. Кіровограда.

Суд також враховує, що рішення у цій справі впливає на захист суспільного інтересу щодо відновлення законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання щодо планування забудови та розвитку території на місцевому рівні.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 810/2763/17, Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 826/13584/16.

Посилання скаржника на правову позицію Вищого адміністративного суду України, викладену в ухвалі від 10 березня 2016 року у справі № 405/10392/14-а, є безпідставним, оскільки у цій справі предметом спору була відмова у наданні будівельного паспорту для будівництва житлового будинку на земельній ділянці, що належала позивачу - фізичній особі на праві власності, відтак, спірні правовідносини у вказаній ухвалі не є подібними до тих, які виникли у справі, що розглядається.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки апеляційний суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні апеляційного суду повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Терра 2006» залишити без задоволення.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.М. Гімон

Н.В. Коваленко