Справа № 140/1303/19
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1303/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мельничука М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 , позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування наказів від 15 квітня 2019 року №1365 "Про проведення фактичної перевірки" та від 15 квітня 2019 року №1366 "Про проведення фактичної перевірки".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення про проведення фактичної перевірки, оформлені у вигляді наказів від 15.04.2019 року №1365, №1366, є протиправними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки у них відсутні жодні конкретні підстави для проведення фактичної перевірки позивача, що визначені п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України (далі - ПК України), з посиланням на відповідні докази. Також, зі змісту наказів слідує, що в них взагалі не зазначено, яку саме інформацію та від кого отримало ГУ ДФС у Волинській області, що стала у подальшому підставою для прийняття оскаржуваних наказів.

Додатково ФОП ОСОБА_2 звертає увагу на те, що у період з 12.02.2019 року по 04.03.2019 року проходила у неї документальна планова виїзна перевірка за період діяльності з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, предметом якої було в тому числі і виконання вимог валютного та іншого законодавства. За результатами зазначеної перевірки було складено акт від 12.03.2019 року №4306/03-20-13-02/, яким жодних порушень з питань регулювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) встановлено не було.

На підставі вищенаведеного позивач просить визнати протиправними та скасувати оскаржувані накази.

Ухвалою суду від 19.04.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позов (а.с.1).

У відзиві на позов від 07.05.2019 вих. №1985/03-20-10-03-07 (а.с.28-29) представник ГУ ДФС у Волинській області позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та таким, що не підлягають до задоволенню. Зазначає, що 16.04.2019 року на підставі наказів від 15.04.2019 року №1365, №1366 та направлень від 15.04.2019 року №№ 1181, 1182, 1183, 1184, 1185, 1186, 1187, 1188, 1189, 1190, 1191, 1192, 1193, 1194, 1195, 1196, 1197, 1198, 1199, 1200, 1201, 1202, 1203, 1204, 1205, 1206, 1207, 1208, 1209, 1210 було розпочато фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Вказує на те, що підставою для проведення перевірки є підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України. На підставі пп.20.1.6, 20.1.9 п.20.1 ст.20, п.85.2 ст.85 ПК України ФОП ОСОБА_2 19.04.2019 року було вручено запит №4064/ФОП/03-20-13-02-06 від 19.04.2019 року про надання документів, що становлять предмет перевірки та інформацію щодо залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 19.04.2019 року, в термін до 15 год. 00 хв. 22.04.2019 року. Однак, листом від 22.04.2019 року №67 підприємцем було відмовлено у задоволенні даного запиту. На підтвердження зазначених обставин складено акт від 23.04.2019 року №226/13-02 про ненадання документів для проведення перевірки підприємця ОСОБА_2 . Вказує на те, що ненадання для дослідження та формування висновків контролюючого органу витребовуваних документів унеможливлює проведення перевірки як такої та свідчить про відмову платника податків від проведення перевірки.

Представник відповідача посилається на те, що в ГУ ДФС у Волинській області наявна інформація про можливе здійснення готівкових операцій без застосування реєстраторів розрахункових операцій. Дані обставини стали відомі внаслідок проведення ГУ ДФС у Волинській області документальної планової перевірки діяльності ФОП ОСОБА_2 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року. В ході проведення перевірки встановлено, що протягом 2017-2018 років покупцями-громадянами у СПД ОСОБА_2 було придбано м`яса та м`ясопродуктів у 2017 року на суму 12478800,48 грн. та в 2018 рку на суму 23487205,74 грн. Розрахунки за придбаний товар були проведені шляхом внесення готівкових коштів за придбані ТМЦ (товарно-матеріальні цінності) на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 . Дані кошти вносились на розрахунковий рахунок підприємця в один проміжок часу, однаковими сумами (до 15 тис. грн.), внаслідок чого виникає сумнів в реалізації даних ТМЦ фізичним особам та наявний ризик здійснення готівкових операцій без застосування РРО (реєстратора розрахункових операцій).

Додатково зазначає, що перевіркою також встановлено, що ФОП ОСОБА_2 при здійсненні господарської діяльності не вела книгу обліку доходів і витрат та неоприбутковувала готівкові кошти при реалізації ТМЦ покупцям (фізичним особам - громадянам) на суму 27.5 млн. грн., чим порушила п.11 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 29.12.2017 року.

Зважаючи на вищевказані факти, контролюючим органом забезпечено здійснення податкового контролю в межах наданих повноважень шляхом встановлення фактів відповідності здійснення фінансово-господарської діяльності позивача вимогам податкового законодавства.

Оскільки контролюючим органом дотримано всіх законодавчо визначених умов для призначення та проведення перевірки, тому накази від 15.04.2019 року №1365, №1366 є законними та обґрунтованими, прийнятими за наявності визначених законодавством підстав та у межах компетенції, у зв`язку з чим підстави для скасування наказу відсутні. У зв`язку з цим представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити повністю.

14 травня 2019 року за вх. №7969/19 надійшла до суду заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог, в якій позивач просила разом з первісними позовними вимогами визнати протиправними та скасувати накази Головного управління ДФС у Волинській області від 25 квітня 2019 року №1549 "Про продовження строку проведення фактичної перевірки" та від 25 квітня 2019 року №1550 "Про продовження строку проведення фактичної перевірки".

Ухвалою суду від 17 травня 2019 року заяву ФОП ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог в даній адміністративній справі залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

15.04.2019 року на підставі пп.20.1.9, 20.1.10, 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, п. 3 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" та ст. 259 Кодексу законів про працю України, ст. 35 Закону України "Про оплату праці" з метою здійснення контролю за дотриманням порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) начальником ГУ ДФС у Волинській області винесено наказ №1365 "Про проведення фактичної перевірки" щодо проведення фактичної перевірки господарської одиниці ФОП ОСОБА_2 офісу за адресою: АДРЕСА_2 , а також наказ №1366 "Про проведення фактичної перевірки" щодо проведення фактичної перевірки господарської одиниці ФОП ОСОБА_2 складу (холодильна камера) за адресою: м . Луцьк, вул . Лідавська , 1, з питань дотримання вимог Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, Законів України від 06.07.1995 р. №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг", від 19.12.1995 pоку №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", від 02.03.2015 року №222-VIII "Про ліцензування видів господарської діяльності", від 24.03.1995 pоку № 108/95-ВР "Про оплату праці", від 05.04.2001 pоку №2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", постанови Правління Національного банку України від 29.12.2017 року № 148 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 pоку №322-VIII, із наступними змінами та доповненнями (а.с.6-7). У зазначених наказах вказано, що перевірку необхідно провести протягом 10 діб, починаючи з 16 квітня 2019 року, за період діяльності відповідно до вимог статті 102 ПК України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Право на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки, визначено положеннями пункту 75.1 статті 75 та підпунктами 20.1.10, 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 ПК України, при чому така перевірка повинна проводитися в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Отже, проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок є правом ГУ ДФС у Волинській області, як контролюючого органу.

Як передбачено підпунктами 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів; проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів;

Відповідно до п. 75.1.3 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями ст.80 ПК України.

В основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

Відтак, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки. В той же час, така інформація та фактичний контроль не може бути безмежним у часі її призначення та проведення.

Як встановлено судом, підставою для прийняття спірних наказів стала службова записка начальника управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Волинській області від 12.04.2019 року (а.с.30). В цій службовій записці зазначено, що управлінням податків і зборів з фізичних осіб проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року. В ході проведення перевірки встановлено, що протягом 2017-2018 років покупцями-громадянами у СПД ОСОБА_2 було придбано м`яса та м`ясопродуктів в 2017 році на суму 12478800,48 грн. (без ПДВ) та в 2018 році на суму 23487205,74 грн. Розрахунки за придбаний товар були проведені шляхом внесення готівкових коштів за придбані ТМЦ на розрахунковий рахунок СПД-ФО ОСОБА_2 . Дані кошти вносились на розрахунковий рахунок підприємця в один проміжок часу, однаковими сумами (до 15 тис. грн.), внаслідок чого виникає сумнів в реалізації даних ТМЦ фізичним особам та наявний ризик здійснення готівкових операцій без застосування РРО. Враховуючи вищевикладене, та з метою недопущення втрат бюджету (імовірного заниження вартості реалізованих ТМЦ), управління просило організувати фактичну перевірку СПД-ФО ОСОБА_2 з проведенням хронометражних спостережень.

Суд вважає, що прийняті відповідачем спірні накази про проведення фактичної перевірки, передумовою для прийняття яких була вищенаведена службова записка, не можна вважати законними з огляду на недоведеності з боку відповідача, що підставою для прийняття наказів була саме ця записка, оскільки в самих спірних наказах відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки.

При цьому, суд звертає увагу на те, що службова записка, як підстава, яка підпадає під дію підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 року №820/4891/18, від 05.03.2019 року №820/4893/18.

Спірні накази не містить жодної інформації щодо того, в рамках яких заходів Головним управлінням ДФС у Волинській області встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом.

Також суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на службову записку начальника управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Волинській області від 12.04.2019 року, як на підставу проведення перевірки, зі змісту якої слідує, що внаслідок проведення контролюючим органом документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 за період діяльності з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року в податкового органу виник сумнів в реалізації позивачем товарно-матеріальних цінностей фізичним особам та наявний ризик здійснення готівкових операцій без застосування реєстратора-розрахункових операцій. Однак зі змісту акта ГУ ДФС у Волинській області №4306/03-20-13-02/ від 12.03.2019 року "Про результати документальної планової виїзної перевірки СПД ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , з питань дослідження своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р." (а.с.8-23) не вбачається інформація про те, що в ході проведення перевірки встановлено, що протягом 2017-2018 років покупцями-громадянами у СПД ОСОБА_2 було придбано м`яса та м`ясопродуктів в 2017 році на суму 12478800,48 грн. (без ПДВ) та в 2018 році на суму 23487205,74 грн.; розрахунки за придбаний товар були проведені шляхом внесення готівкових коштів за придбані ТМЦ на розрахунковий рахунок СПД-ФО ОСОБА_2 , а дані кошти вносились на розрахунковий рахунок підприємця в один проміжок часу, однаковими сумами (до 15 тис. грн.), внаслідок чого виник у відповідача сумнів в реалізації даних ТМЦ фізичним особам та наявний ризик здійснення готівкових операцій без застосування РРО. Інших джерел отримання такої інформації відповідачем не наведено.

У відзиві на позов відповідач також посилається на те, що позивач при здійсненні господарської діяльності не вела книгу обліку доходів і витрат та неоприбутковувала готівкові кошти при реалізації ТМЦ покупцям (фізичним особам - громадянам) на суму 27.5 млн. грн., чим порушила п.11 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 29.12.2017 року, що є однією з підстав для проведення перевірки. З цього приводу суд зазначає, що даний факт встановлений вищенаведеним актом перевірки №4306/03-20-13-02/ від 12.03.2019 року та не потребує повторного доведення під час здійснення фактичної перевірки. До того ж, така інформація відсутня у згаданій службовій записці, а відтак не була підставою для проведення фактичної перевірки.

Також суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що позивач не надала контролюючому органу витребуваних документів на запит №4064/ФОП/03-20-13-02-06 від 19.04.2019 року (а.с.41), як на підставу для проведення фактичної перевірки, оскільки такий запит складено вже після винесення оскаржуваних наказів, а відтак ненадання платником податків документів на цей запит не було підставою для винесення спірних наказів.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази винесені з порушенням вимог чинного законодавства, а саме за відсутності належним чином вказаних та обґрунтованих підстав для проведення фактичної перевірки позивача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність прийнятих наказів.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів від 15 квітня 2019 року №1365 "Про проведення фактичної перевірки" та від 15 квітня 2019 року №1366 "Про проведення фактичної перевірки" підлягають задоволенню повністю.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Волинській області на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 3842,00 грн., сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення №962 від 18.04.2019 року (а.с.2).

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати накази Головного управління ДФС у Волинській області від 15 квітня 2019 року №1365 "Про проведення фактичної перевірки" та від 15 квітня 2019 року №1366 "Про проведення фактичної перевірки".

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ) судовий збір у сумі 3842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду буде складено 22 травня 2019 року.

Суддя В.Д. Ковальчук