Справа № 500/2054/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року

Львів

№ 857/2085/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кременецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року (суддя – Мандзій О.П., час ухвалення – 12:00, місце ухвалення – м.Тернопіль, дата складання повного тексту – 17.01.2019 року),

в адміністративній справі №500/2054/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, Кременецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області,

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідачів УПФ України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, Кременецького ОУПФ України Тернопільської області, в якому просила: 1) визнати неправомірними дії УПФ України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо припинення пенсійних виплат позивачу з 29.02.2016 року по 30.04.2018 року; 2) визнати неправомірними дії Кременецького ОУПФ України Тернопільської області щодо припинення пенсійних виплат позивачу у липні 2018 року; 3) зобов'язати Кременецьке ОУПФ України Тернопільської області здійснити виплату заборгованості за час затримки виплати з 29.02.2016 року по 30.04.2018 року у сумі 69788,02 грн. та за травень-червень 2018 року у розмірі 9170,70 грн..

Відповідач Кременецьке ОУПФ України Тернопільської області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

Відповідач УПФ України в м. Сєвєродонецьку Луганської області позовних вимог також не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії УПФ України в місті Сєвєродонецьку Луганської області щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_1 з 01.03.2016 року по 30.04.2018 року. Визнано протиправними дії Кременецького ОУПФ України в Тернопільській області щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_1 у травні-червні 2018 року. Зобов'язано Кременецьке ОУПФ України в Тернопільській області здійснити розрахунок і виплату заборгованості за час затримки виплати, з 01.03.2016 року по 30.04.2018 року та за травень-червень 2018 року.

З цим рішенням суду першої інстанції від 10.01.2019 року не погодився відповідач Кременецьке ОУПФ України Тернопільської області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що 24.04.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Кременецького ОУПФ України Тернопільської області з заявою про запит пенсійної справи з м. Сєвєродонецька Луганської області та додала довідку УСЗН Кременецької РДА № від 24.04.2018 р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Згідно атестату УПФ України в місті Сєвєродонецьку Луганської області №1960 від 25.04.2018 р. – виплата пенсії позивачу була проведена по 29.02.2016 року. При цьому, причин недоотримання пенсії за тривалий час ні позивач ні її представник в суді першої інстанції не пояснили, доказів про неможливість її отримання не надали. На облік в Кременецькому ОУПФ України Тернопільської області електронну пенсійну справу позивача прийнято з 01.05.2018 року. Також, звертає увагу апелянт на те, що 17.07.2018 року Кременецьким ОУПФ України Тернопільської області отримано інформацію про виїзд за кордон та перебування понад 60 днів на непідконтрольній території України ОСОБА_1, яка є внутрішньо переміщеною особою, що відповідно до п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365, є підставою для припинення виплати пенсії. Виплата пенсії позивачу була відновлена після подачі позивачем повторної заяви про призначення/перерахунок пенсії від 20.07.2019 року.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 10.01.2019 р. та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком (а.с. 10, 16).

Відповідно до довідки УСЗН Сєвєродонецької РДА від 25.12.2014 року №04152 ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщену особу з тимчасово окупованої території України в Луганській області, фактичним місцем проживанням якої є місто Сєвєродонецьк Луганської області (а.с. 68).

Розпорядженням УПФ України в місті Сєвєродонецьку Луганської області №82625 від 17.02.2015 року ОСОБА_1 призначено пенсію по втраті годувальника (а.с. 69).

Згідно атестату УПФ в місті Сєвєродонецьку Луганської області №1960 виплата пенсії позивачу проведена по 29.02.2016 року, а з 01.03.2016 року позивача знято з обліку (а.с. 40, 41).

Також судом встановлено, що відповідно до довідки УСЗН Кременецької РДА від 24.04.2018 року № ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщену особу з тимчасово окупованої території України, із фактичним місцем проживання в м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області (а.с. 12).

Рішенням засідання районної комісії з питань відновлення і призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам УСЗН Кременецької РДА, викладеним у протоколі №5 від 27.04.2018 року, відновлено соціальну виплату ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеній особі, відповідно до постанови КМ України №365 від 08.06.2016 року (а.с. 19-20).

24.04.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Кременецького ОУПФ України Тернопільської області про запит пенсійної справи з міста Сєвєродонецька Луганської області. На запит Кременецького ОУПФ України Тернопільській області від 25.04.2018 року №2064/10, пенсійна справа надійшла 22.05.2018 року (а.с. 39, 40).

У подальшому, позивач ОСОБА_1 звернулась до Кременецького ОУПФ України Тернопільської області з заявами від 29.05.2018 року та від 20.07.2018 року щодо поновлення виплати пенсії по втраті годувальника (а.с. 13, 70, 73, 108, 109).

24.07.2018 року відповідач Кременецьке ОУПФ України Тернопільської області листом за №29К-11 повідомило позивача про те, що 17.07.2018 року було отримано дані з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», згідно яких ОСОБА_1 27.04.2018 року здійснено виїзд за кордон та перебування понад 60 днів на непідконтрольній території України, що свідчить про необхідність перевірити її фактичне місце перебування. Також, повідомлено про те, що після надходження відповіді з УСЗН Кременецької РДА, Кременецьким ОУПФ України Тернопільської області буде прийнято рішення щодо включення у відомості на виплату пенсій у серпні 2018 року виплат за травень-червень 2018 року в розмірі 9170,70 грн., а виплати за минулий період з 01.03.2016 року по 30.04.2018 року в розмірі 69788,02 грн. буде здійснено на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (а.с. 14-15).

Рішенням засідання районної комісії з питань відновлення і призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам УСЗН Кременецької РДА, викладеним у протоколі №10 від 31.07.2018 року, відновлено соціальну виплату ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеній особі, відповідно до постанови КМ України №365 від 08.06.2016 року, яке отримано Кременецьким ОУПФУ Тернопільської області 01.08.2018 року (а.с. 21, 71, 72).

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.2 ст.7 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно з п.1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01 жовтня 2014 року №509, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до п.2 цього Порядку, для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509.

Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам передбачає, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються, зокрема, територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування (п.4 Порядку №365).

Здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж одного разу на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики. Якщо в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб є інформація щодо проходження особою фізичної ідентифікації в публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», чергова перевірка у відповідному періоді не проводиться (п.2 Порядку № 365).

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов’язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду України та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: - якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; - на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; - у разі смерті пенсіонера; - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; - в інших випадках, передбачених законом.

Підстави припинення виплати соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам також передбачені пунктом 12 Порядку №365.

Вказаний перелік підстав припинення виплати пенсії є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених виключно Законом.

Постановами Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 та від 08.06.2016 року №365 визначено умови призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам: знаходження внутрішньо переміщеної особи на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк».

Судом першої інстанції вірно враховано, що ні УПФ України в місті Сєвєродонецьку Луганської області за попереднім місцем обліку починаючи з 01.03.2016 року (знято з обліку позивача), ні Кременецьким ОУПФ України Тернопільській області починаючи з 01.05.2018 року (взято на облік позивача), рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 не приймалося.

В матеріалах справи також немає рішень відповідних комісії УСЗН щодо припинення соціальних виплат ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеній особі за розглядувані періоди березня 2016 року – квітня 2018 року та травня – червня 2018 року.

Таким чином, у спірних правовідносинах припинення позивачу пенсії здійснено з підстав не передбачених ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність припинення пенсійних виплат ОСОБА_1 відповідачем УПФ України в місті Сєвєродонецьку Луганської області з 01.03.2016 року по 30.04.2018 року та відповідачем Кременецьким ОУПФ України Тернопільської області у травні-червні 2018 року.

Таким чином, являються безпідставними доводи апелянта Кременецького ОУПФ України Тернопільської області щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Кременецького ОУПФ України Тернопільської області щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_1 у травні-червні 2018 року та зобов'язання здійснити розрахунок і виплату заборгованості пенсійних виплат за цей період.

Відносно позовних вимог про визнання неправомірними дій УПФ України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо припинення пенсійних виплат позивачу з 01.03.2016 року по 30.04.2018 року, то суд апеляційної інстанції враховує, що відповідачем УПФ України в місті Сєвєродонецьку Луганської області не оскаржено у визначеному законом апеляційному порядку рішення суду першої інстанції від 10.01.2019 року в цій частині позовних вимог, а тому немає підстав для формування висновків щодо незаконності рішення суду першої інстанції в частині задоволення цих позовних вимог.

Відносно позовних вимог про зобов'язання Кременецького ОУПФ України Тернопільської області здійснити розрахунок і виплату заборгованості позивачу за період з 01.03.2016 року по 30.04.2018 року, то суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо задоволення цієї частини позовних вимог, з врахуванням наступного.

Пунктом 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затв. постановою КМ України №365 від 08 червня 2016 року, передбачено, що орган, який здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у розглядуваних правовідносинах, виплата позивачу заборгованості по пенсійних виплатах за період з 29.02.2016 року по 30.04.2018 року повинна здійснюватись відповідно до пункту 15 Порядку №365, який являється чинним спеціальним нормативно-правовим актом і підлягає до застосування.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними, необґрунтованими і неконкретизованими твердження суду першої інстанції про те, що вказаний Порядок, який затверджений постановою КМ України від 08.06.2016 року №365, є незаконним і тому не підлягає до застосування.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, являються безпідставними та не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання Кременецького ОУПФ України Тернопільської області здійснити виплату заборгованості за час затримки виплати з 29.02.2016 року по 30.04.2018 року у сумі 69788,02 грн..

Тому, в цій частині рішення суду першої інстанції слід скасувати і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Питання щодо розподілу судових витрат, з урахуванням вимог ч.1 ст.139 КАС України, судом першої інстанції вирішено вірно.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції від 10.01.2019 року слід скасувати частково, та в скасованій частині прийняти нову постанову.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, серед інших, справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Кременецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області – задоволити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року в адміністративній справі №500/2054/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, Кременецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії – скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог про зобов’язання Кременецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити розрахунок і виплату заборгованості за час затримки виплати за період з 01.03.2016 року по 30.04.2018 року, – і в цій частині прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов’язання Кременецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити виплату заборгованості за час затримки виплати, за період з 29 лютого 2016 року по 30 квітня 2018 року у сумі 69788,02 грн..

У решта частині рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року в адміністративній справі №500/2054/18 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом строку визначеного статтею 329 КАС України.

Головуючий:

В. В. Гуляк

Судді:

Л. Я. Гудим

Р. Й. Коваль

Повний текст постанови складено 15.05.2019 року