Справа № 160/9651/18
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/9651/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 р. (суддя Олійник В.М., повний текст ухвали складено 27.03.2019 р.) по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до Національного банку України, третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправними та скасування окремих положень індивідуального акту -,

в с т а н о в и В:

19.12.2018 р. ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національного банку України, третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправними та скасування окремих положень індивідуального акту, де просили визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13.12.2016 р. № 105 в частині визнання ПрАТ «Страхова компанія Інгосстрах» особою, пов`язаною з ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 р. позовну заяву ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» до Національного банку України, третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправними та скасування окремих положень індивідуального акту - залишено без розгляду.

Ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду обгрунтована тим, що строк звернення до суду позивачем був пропущений та позивач не заявив про поновлення пропущеного строку за звернення до суду.

Крім того, 22.03.2019 р. член колегії суддів Горбалінський В.В., не погодившись з висновками колегії суддів та відповідно до ст. 34 КАС України, висловив окрему думку, де, зазначивши про те, що представник позивача наголошував про відсутність підстав вважати пропущеним строк звернення до суду із вказаним позовом, але якщо суд дійде висновку про пропуск строку, просив надати час для підготовки заяви про поновлення пропущеного строку і обгрунтування клопотання, вважає, що колегія суддів дійшла передчасного висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 р., направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції в порушення ст. ст. 90,211 КАС України, не надано оцінки та належним чином не досліджено зміст ухвали Апеляційного суду м. Києва, де констатовано факт у справі № 757/54534/17-к, зокрема, що ПрАТ «СК «Інгосстрах» участі у розгляді клопотання слідчого про арешт майна не брало, та копії ухвали Печерського районного суду м. Києва не отримувало, що спростовує припущення суду щодо можливості позивача бути обізнаним про існування оскаржуваного рішення відповідача.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача просила задовольнити апеляційну скаргу, представники відповідача та третьої особи проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 56 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що «Національний банк видає нормативно-правові акти та розпорядчі акти.

Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Національний банк видає розпорядчі акти з питань організаційно-розпорядчого характеру або індивідуальної дії, які не є нормативно-правовими актами. Розпорядчі акти оприлюднюються та набирають чинності в порядку, встановленому Національним банком».

З матеріалів справи вбачається, що 13.12.2016 р. комісією з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків прийнято рішення № 105 «Про визначення осіб пов`язаних з ПАТ КБ «Приватбанк», чим позивача визнано пов`язаною особою з ПАТ КБ «Приватбанк».

Статтею 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що «Національний банк України при здійсненні банківського нагляду має право визначати пов`язаними з банком особами фізичних та юридичних осіб, зазначених у пунктах 1-9 частини першої цієї статті, за наявності ознак, визначених у нормативно-правових актах Національного банку України, з урахуванням характеру взаємовідносин, операцій та наявності інших зв`язків із банком. Про таке рішення Національний банк України не пізніше наступного робочого дня повідомляє відповідний банк. У такому разі особа вважається пов`язаною з банком, якщо банк протягом 15 робочих днів із дня отримання повідомлення Національного банку України про визначення особи пов`язаною з банком не доведе протилежного.

Особа, визначена рішенням Національного банку України пов`язаною з банком особою, чи такий банк можуть оскаржити в установленому законом порядку рішення Національного банку України про визначення особи пов`язаною з банком особою, а в разі притягнення такої особи до передбаченої законом відповідальності - оспорити підстави рішення Національного банку України про її визначення пов`язаною з банком особою».

Як слідує з матеріалів справи, прийняте відповідачем рішення, стосується прав позивача, оскільки з моменту прийняття такого рішення ПрАТ «СК «Інгосстрах» стало належати до сфери управління НБУ, так як НБУ набуло право контролювати операції за участю позивача, але всупереч чинному законодавству, оскаржуване рішення не було оприлюднено, а також про прийняте оскаржуване рішення, позивача належним чином не повідомлено.

Крім того, суд зазначає, що згідно Положення про визначення пов`язаних із банком осіб, затверджене постановою Правління НБУ №315, що діяло на момент прийняття оскаржуваного рішення, не передбачено необхідність повідомлення особи, яку визнано пов`язаною з банком, але згідно ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», встановлено, що особа, яку визнано пов`язаною з банком, може оскаржити таке рішення НБУ, а в разі притягнення такої особи до передбаченої законом відповідальності - оспорити підстави рішення Національного банку України про її визначення пов`язаною з банком особою».

Щодо висновків Верховного Суду від 06.06.2018 р. по справі № 800/474/17 та від 12.06.2018 р. по справі № 826/2158/17 суд зазначає, що згідно рішень судів у разі публікації рішення суб`єкта владних повноважень строки звернення до суду необхідно обчислювати з моменту публікації такого рішення, але в даному випадку, публікації рішення відповідача не було.

Згідно матеріалів справи, судом встановлено, що тільки 18.12.2018 р. з Витягу з електронного повідомлення НБУ від 14.12.2016 р. № 26-0005/101695, адресованого ПАТ КБ «Приватбанк», долученого до позовної заяви по справі № 904/5506/18 позивач дізнався про рішення №105 від 13.12.2016 р., яким Комісією з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами НБУ позивача визнано особою пов`язаною з ПАТ «КБ «Приватбанк», за номером ознаки пов`язаної особи із Банком № 529».

З матеріалів справи слідує, що оскаржуване рішення позивачу не вручалося та про прийняте рішення не повідомлялося, а доказів, що підтверджували б факт обізнання позивача про прийняте рішення раніше 18.12.2018 р., матеріали справи не містять.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2017 р. в рамках кримінального провадження по справі № 757/54534/17-к, вирішуючи питання про накладення арешту на майно ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», суд зазначив, що відповідно до витягу із повідомлення про рішення НБУ №105 від 13.12.2016 р. встановлено, що ПрАТ «СК «Інгосстрах», ТзОВ «Новофарм», визначено як пов`язані з ПАТ КБ «Приватбанк» особи, але не встановлено, на підставі чого прийнято рішення НБУ та яким чином може впливати на права позивача.

Відповідно матеріалів справи, позивач оскаржував ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2017 р. в межах кримінального провадження з мотивів невідповідності ухвали суду вимогам КПК України, а саме, щодо накладення арешту на майно ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», але ухвалою апеляційного суду міста Києва від 13.12.2017 р. ухвала Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2017 р. залишена без змін, при цьому в ухвалі суду зазначено, що власники майна участі у судовому засіданні не приймали, копію оскаржуваної ухвали не отримували.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що з ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2017 р. не вбачається можливість встановити зміст рішення НБУ №105 від 13.12.2016 р., підстави його прийняття, ступінь впливу на права, обов`язки та інтереси позивача.

Статтею 122 КАС України передбачено, що «1. Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 2. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів».

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про залишення без розгляду позову з підстав пропуску строку звернення до суду, та допускаючи, що позивач повинен був своєчасно дізнатися про оскаржуване рішення, керувався тільки припущеннями, але не встановив, коли, саме, позивач дізнався про наявність оскаржуваного рішення, або коли, саме, повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, оскільки доказів ознайомлення з оскаржуваним рішенням до грудня 2018 р. матеріали справи не містять.

Статтею 242 КАС України передбачено, що «1. Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи».

За таких обставин суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо залишення адміністративного позову без розгляду та вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 315,317, 320,321,322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 р. скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров

суддя Ю.В. Дурасова