Справа № 824/484/19-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 травня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/484/19-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в адміністративній справі за позовом управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Родіки про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю),

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

Позивач просить суд застосувати до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1) захід реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом зобов’язання зупинити експлуатацію будівлі готельно-ресторанного комплексу “Валерія”, що розташована на вул. Комарова, 1В в м. Новоселиця до повного виконання протипожежних вимог і усунути усі порушення, викладені в акті та приписі Новоселицького районного сектору управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області від 06.03.2019 року №66, що стосуються вищезазначеного об’єкта.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, а також задоволено клопотання позивача та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

14 травня 2019 року відповідачем подано до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, в якій відповідач просив суд призначити розгляд справи №824/484/19-а за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування заяви відповідач зазначав, що із складеним позивачем за результатами перевірки актом та приписом не погоджується, оскільки значна частина порушень на сьогоднішній день усунена. При цьому відповідач вважає, що позивачем порушено порядок проведення перевірки готельно-ресторанного комплексу “Валерія”. Посилався на те, що зазначене вище можуть підтвердити або спростувати свідки.

Разом із цим, відповідач вказував, що готельно-ресторанний комплекс “Валерія” має постійні замовлення, бронювання, працює цілодобового та надає весь спектр готельно-ресторанних послуг. Даний комплекс обслуговує значна кількість працівників, які щоденно ходять на роботу та відповідно отримують заробітну плату. Зупинити експлуатацію готельно-ресторанного комплексу “Валерія”, на думку відповідача, означає залишити людей без роботи, відвідувачів без відпочинку, втратити ділову репутацію.

Розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд зазначає наступне.

Статтею 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років". Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом. Для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо: 1) прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище; 2) оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію; 3) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; 4) припинення за зверненням суб'єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, визначених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; 5) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо в'їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію; 6) оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 7) стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження; 8) типові справи; 9) оскарження нормативно-правових актів, які відтворюють зміст або прийняті на виконання нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним і нечинним повністю або в окремій його частині; 10) інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження; 11) перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно частини другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Так, частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною першою статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Беручи до уваги наведені норми процесуального права та зважаючи на клопотання позивача про розгляд даної справи за правилами спрощеного провадження, судом в ухвалі про відкриття провадження і було вирішено розглядати цю справу за правилами спрощеного провадження.

Водночас суд зазначає, що дана справа не є справою складною в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України та не належить до справ, які підлягають обов'язковому розгляду за правилами загального провадження.

Згідно частини четвертої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обгрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Як вбачається із змісту поданої відповідачем заяви, в обґрунтування необхідності розглядати дану справу за правилами загального провадження, відповідач вказував про необхідність виклику свідків, які б могли повідомити про усунення відповідачем виявлених під час перевірки позивачем порушень, вказати про порушення порядку перевірки та інше.

Однак, відповідачем не зазначено, які саме свідки можуть підтвердити або спростувати зазначену відповідачем інформацію та, відповідно, не надано жодних доказів, які б підтвердили, те що викликані свідки нададуть суду інформацію саме по предмету спору у даній справі.

При цьому, варто зазначити, що відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877 від 05 квітня 2007 року (далі – Закон №877) з метою перевірки виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю) проводиться позапланова перевірка. За результатами перевірки посадовою особою органу державного нагляду (контролю) складається акт, в якому зокрема зазначається стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства (частина перша статті 6, абзац 8 частина шоста статті 7 Закону №877).

Таким чином, факт усунення відповідачем виявлених позивачем під час перевірки порушень може бути підтверджений письмовим доказом – актом позапланової перевірки, проведеної на предмет виконання вимог припису щодо усунення порушень вимог законодавства, виданого за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Стосовно посилань відповідача про те, що готельно-ресторанний комплекс “Валерія” має постійні замовлення, бронювання, працює цілодобово, надає весь спектр готельно-ресторанних послуг та даний комплекс обслуговує значна кількість працівників, які щоденно ходять на роботу та, відповідно, отримують заробітну плату, то такі є безпідставними й необгрунтованими, оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження указаних тверджень.

Відтак, заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не містить обґрунтованих доводів, які б давали підстави для її задоволення, а тому така, враховуючи положення частини четвертої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає залишенню без задоволення.

Водночас, суд звертає увагу на право сторін подати клопотання про розгляд даної справи у судовому засіданні з їх повідомленням. Так, відповідач має право подати таке клопотання в строк для подання відзиву, а позивач - не пізніше п’яти днів з дня отримання відзиву, про що зазначено у пункті 4 резолютивної частини ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року.

Керуючись статтями 248, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в адміністративній справі за позовом управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Родіки про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Лелюк О.П.