Справа № 2340/4373/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4373/18 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА
Іменем України

14 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року, що прийняте о 10 год. 28 хв. у місті Черкаси (повний текст складений 18 лютого 2019 року), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу в частині,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Про результати службового розслідування № 63 від 02.08.2018 в частині стягнення шкоди в трикратному розмірі вартості майна в сумі 34 473 грн 60 коп.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, проте надіслав «заперечення проти апеляційної скарги», у яких просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач є військовослужбовцем, на військову службу призваний 30.08.2002, 16.04.2013 призначений на посаду командира І автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 та є заступником командира військової частини НОМЕР_1 з озброєння - начальником технічної частини.

У ході перевірки аудитом військової частини НОМЕР_1 у квітні-травні 2018 року було виявлено факт відсутності автомобільних шин КАМАЗ із заводськими номерами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 .

Відповідно до рапорту старшого лейтенанта ОСОБА_2 (вхідний №1712 від 27.04.2018) на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2018 №123 проведено службове розслідування по факту відсутності вказаних автомобільних шин, за результатами якого складено акт службового розслідування, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 02.07.2018.

Згідно з вказаним актом службового розслідування у ході проведення розслідування встановлено, що при проведенні пост-аудиту в період із 18.04.2018 по 27.04.2018 року та із 02.05.2018 по 08.05.2018, виконуючи зняття залишків по автомобільним шинам автомобілів КАМАЗ, перевіривши підрозділи військової частини НОМЕР_1 , у яких на озброєнні є автомобілі марки КАМАЗ, а саме: 2 автомобільну роту, ремонтну роту автомобільної техніки та склад автомобільного майна, - було виявлено відсутність автомобільних шин автомобілів КАМАЗ у кількості 4 (чотири) одиниці із заводськими номерами: 501415310, , 341435140 та 311435047.

Також розслідуванням було встановлено, що дані автомобільні шини були встановлені у 2015 році на автомобіль КАМАЗ 43101 військовий номер НОМЕР_6 , про що свідчить акт №154 від 21.05.2015 року закладки (вилучення) матеріальних засобів автомобіля КАМАЗ 43101 військовий номер НОМЕР_6 , який на той час обліковувався за І автомобільною ротою військової частини НОМЕР_1 , командир роти капітан ОСОБА_1 .

Відповідно до акта службового розслідування факт встановлення комплекту нових автомобільних шин, до складу яких входили і 4 (чотири) одиниці із заводськими номерами: 501415310, , 341435140 та 311435047, засвідчили у своїх поясненнях водії І автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 та старший солдат ОСОБА_5 , які приймали особисто участь у їх встановленні.

Командир відділення І автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_6 , у своїх поясненнях засвідчив факт наявності та експлуатації даних шин на автомобілі КАМАЗ 43101 військовий номер НОМЕР_6 , так як він на даному автомобілі тривалий час виконував завдання по перевезенню вантажів у відрядженні. Наведене також підтверджено записами у Книгах обліку роботи машин, витрати палива та масел І автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 .

На момент проведення службового розслідування вищезазначений автомобіль був переданий за нарядом №856 від 01.07.2016 ЦАВТУ до військової частини НОМЕР_7 м. Конотоп.

Під час прийому-передачі даного автомобіля, шини на на ньому з номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 були замінені і в акті №76 технічного стану КАМАЗ 43101 шасі № НОМЕР_8 (військовий номер НОМЕР_6 ) від 07.07.2016 зазначено, що шини без номера.

Службовим розслідуванням встановлено, що документального підтвердження підстав та самого проведення даної заміни, а саме рапортів про стан шин та заявок на їх заміну у військовій частині не обліковано, а після заміни їх на інший комплект дана операція документально проведена не була, з обліку частини були списані комплекти автомобільних шин без номерів, що підтверджується картками кількісно-сумового обліку.

У ході службового розслідування сержант ОСОБА_7 у своїх поясненнях вказав, що за час експлуатації автомобіля КАМАЗ 43101 військовий номер НОМЕР_6 на комплекті нових шин, до складу яких входили шини із заводськими номерами: 501415310, , 341435140 та 311435047, їх знос склав близько 75%.

Службовим розслідуванням також було виявлено, що актом технічного стану (складеним при передачі автомобіля) не було відображено 4 (чотири) одиниці автомобільних шин із заводськими номерами: 501415310, , 341435140 та 311435047, отриманих та закладених на автомобіль КАМАЗ 43101 військовий номер НОМЕР_6 за актом №154 від 21.05.2015.

В акті службового розслідування зазначено, що у своїх поясненнях капітан ОСОБА_1 вказав, що заміну автомобільних шин на автомобілі КАМАЗ 43101 військовий номер НОМЕР_6 із заводськими номерами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 він здійснив на безномерні шини відповідного розміру під час прийому-передачі даного автомобіля до іншої військової частини через їх значний знос, який за його свідченнями складав 70-75%, при тому що їх пробіг складав 27 669 км. Зняті шини він здав на склад автомобільного майна, у кількісному складі шини V (п`ятої) категорії без номерного обліку. Відповідно до накладних, на які посилався капітан ОСОБА_1 неможливо визначити номера автомобільних шин, акти зміни якісного стану на данні автомобільні шини відсутні.

У своїх поясненнях, начальник складу автомобільного майна військової частини НОМЕР_1 прапорщик ОСОБА_8 , вказав, що шини, які здавалися на склад були документально без номерів, V-ї категорії і в кількісно-сумовому складі відповідали наявності. Щодо автомобільних шин 1220x400-533 4 одиниці із заводськими номерами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 йому нічого не відомо.

Відповідно до акта службового розслідування виявлено неможливість встановлення реального місця знаходження автомобільних шин 1220x400-533 у кількості 4 одиниці із заводськими номерами: НОМЕР_2 , , 341435140 та 311435047, так як після встановлення їх на автомобіль КАМАЗ 43101 військовий номер НОМЕР_6 їх номерний облік не відображається. Також розслідуванням не виявлено документальних свідчень про факт їх заміни під час прийому-передачі даного автомобіля до іншої військової частини. Єдиним документальним свідченням є акт №76 технічного стану КАМАЗ 43101 шасі № НОМЕР_8 (військовий номер НОМЕР_6 ) від 07.07.2016, у якому зазначено, що на даному автомобілі встановлені шини без номерів.

Згідно з актом службового розслідування розслідуванням підтверджено факт недостачі автомобільних шин 1220x400-533 у кількості 4 (чотири) одиниці із заводськими номерами: 501415310, , 341435140 та 311435047. Дані факти недостачі скоєні з необережності, вираженої у формі слабкого знання керівних документів та відсутності дієвого контролю з боку посадових осіб. Умовами та причинами даного випадку стало те, що з боку відповідальних посадових осіб була відсутня організація обліку та контролю при проведенні операцій щодо руху військової техніки та майна автомобільної служби, а також не якісне виконання своїх службових обов`язків, що стало результатом сукупності збігу об`єктивних обставин, які сформувалися на той час, та слабка особиста відповідальність та не дисциплінованість відповідальних посадових осіб.

Пунктом 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.08.2018 №63 Про результати службового розслідування за порушення вимог ст.ст. 11, 16, 63, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 6-10 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна, п. 3.1.9. Положення про військове (корабельне) господарство, заступнику командира військової частини НОМЕР_1 з озброєння - начальнику технічної частини майору ОСОБА_1 оголошено «зауваження».

Пунктами 5 - 6 вказаного наказу на підставі пункту 13 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР, за виявлену недостачу військового майна переданому для використання, порушення п. 5.18.1.5. наказу Міністра оборони України №300 від 16.07.1997 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», притягнуто майора ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у розмірі нанесеної шкоди - 11491 грн. 20 коп., із застосуванням відповідного трикратного співвідношення майна до його вартості затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 880 від 02.11.1995, а саме 34 473 грн 60 коп.

Помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби наказано недостачу матеріальних засобів автомобільної служби, а саме: автомобільні шини 1220x400-533 у кількості 4 (чотири) одиниці із заводськими номерами: 501415310, , 341435140 та 311435047 списати з книг обліку військової частини та внести в книгу обліку втрат та нестач встановленим порядком; суму завданих збитків 34 473 грн 60 коп., внести у книгу обліку грошових стягнень та нарахувань на заступника командира військової частини НОМЕР_1 з озброєння - начальника технічної частини майора ОСОБА_1 та проводити щомісячне утримання встановленим порядком.

Не погодившись з таким рішенням, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що факт нестачі автомобільних шин на загальну суму 11 491 грн 20 коп. внаслідок неналежного виконання, зокрема, позивачем своїх службових обов`язків, підтверджений дослідженими судом належними та допустимим доказами, а розмір матеріальної відповідальності позивача як заступника командира військової частини НОМЕР_1 з озброєння - начальника технічної частини, командира І автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 розрахований у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут) кожен військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до пункту 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України №300 від 16.07.1997 (далі - Положення №300), усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі); вести узагальнений облік втрачених матеріальних засобів за підпорядковані служби (підрозділи) в натуральних або вартісних показника.

Відповідно до пунктів 6, 7, 10, 23 розділу І Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 (далі Інструкція № 440) обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходженн . Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним.

Облік військового майна ведеться у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках за відповідною (визначеною) номенклатурою.

Оперативний облік військового майна ведеться у службах забезпечення органів військового управління за номенклатурою, встановленою начальниками відповідних служб забезпечення органів військового управління. При веденні оперативного обліку військового майна записи облікових даних в облікових регістрах здійснюються на підставі донесень та звітних документів.

Посадові (службові) особи організовують та здійснюють ведення обліку військового майна відповідно до обов`язків, визначених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України), Положенням про військове (корабельне) господарство, положеннями про органи військового управління, функціональними (посадовими, службовими) обов`язками з урахуванням вимог Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та цієї Інструкції.

У військових частинах, де посади начальників служб забезпечення не передбачені штатом, ведення обліку військового майна покладається на посадових (службових) осіб, визначених наказом командира військової частини (пункт 13 розділу І Інструкції № 440).

Згідно з п. 3.2.27 Положення № 300 Командир автотранспортної роти (взводу) частини відповідає за виконання плану перевезення матеріальних засобів автотранспорту роти та виконує свої обов`язки згідно з вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і пункту 3.1.9 цього Положення.

Крім того, він повинен: забезпечити постійну готовність автотранспорту та особового складу до виконання завдань щодо перевезення матеріальних засобів; забезпечити своєчасне і повне виконання завдань щодо перевезення матеріальних засобів та вести облік перевезених вантажів; своєчасно ставити завдання підпорядкованому особовому складу щодо якісного та своєчасного виконання перевезень, ефективного використання автотранспорту та засобів механізації вантажно-розвантажувальних робіт; організовувати після закінчення перевезень заправку, технічне обслуговування, ремонт автотранспорту та підготовку підрозділів до виконання наступних завдань перевезення матеріальних засобів; знати стан доріг, пунктів завантажування та розвантажування, особливості руху автотранспорту на маршрутах перевезення, норми та схеми завантажування (розвантажування) різних матеріальних засобів та правила їх перевезення; проводити заходи щодо попередження дорожньо-транспортних пригод; контролювати правильність оформлення шляхових листків, ведення книг обліку роботи автотранспорту та витрат пального і мастильних матеріалів; забезпечити зберігання матеріальних засобів, які перевозяться.

Пунктом 3.3.3 Положення № 300 визначено, що заступник командира батальйону з озброєння (технічної частини), начальник автомобільної служби батальйону (технік батальйону) відповідає за технічне забезпечення батальйону та виконує свої обов`язки згідно з вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і пункту 3.1.9 цього Положення.

Крім того, він повинен: своєчасно подавати заявки на бронетанкове, автомобільне, ракетно-артилерійське та інше майно; забезпечувати економні витрати пального, запасних частин і матеріалів, мастильних матеріалів та спеціальних рідин, правильне оформлення шляхових листків (робочих листів агрегатів), книг; обліку роботи машин та витрат пального, а також своєчасне подання підрозділами звітності про витрати пального; вживати заходів щодо усунення причин наднормативних витрат пального та мастильних матеріалів внаслідок технічних несправностей машин.

Відповідно до пункту 5.18.1.5 Положення № 300 посадові особи роти з питань ведення ротного господарства виконують свої обов`язки згідно з вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Зокрема, вони повинні: знати діючі накази, положення, настанови, керівництва та інструкції щодо ведення господарства роти; знати норми постачання матеріальних засобів та порядок забезпечення ними особового складу; здійснювати контроль за правильним використанням та витрачанням матеріальних засобів; проводити перевірки наявності та якісного стану матеріальних засобів у визначені строки; підтримувати порядок у відведених під розквартирування та для навчальної мети приміщеннях і на закріпленій за ротою території; доповідати по команді про всі виявлені у ротному господарстві недоліки, які не можуть бути усунуті власними силами; організовувати та забезпечувати протипожежні заходи в приміщеннях, які займає рота.

Таким чином, як вірно вказано судом першої інстанції, позивач будучи перебуваючи на посаді командира автомобільної роти військової частини, заступника командира військової частини з озброєння начальника технічної частини мав належним чином здійснювати облік та контроль при проведенні операцій щодо руху військової техніки та майна автомобільної служби.

Проте, як зазначалося, належного обліку автомобільних шин 1220х400-533 у кількості 4 (чотири) одиниці із заводськими номерами: 501415310, , 341435140 та 311435047 на загальну суму 11 491 грн 20 коп, які раніше були встановлені на автомобіль КАМАЗ 43101 військовий номер НОМЕР_6 , позивачем здійснено не було, що призвело до їх недостачі.

Відповідно до статті 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення (статті 27 Статуту).

Відповідно до пункту 10 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР (далі Положення № 243) військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: <…> недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети (пункт 13 Положення № 243).

Пунктом 14 Положення № 243 визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 880 від 02.11.1995, вартість автомобільних шин відшкодовується в трикратному розмірі їх вартості.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про правомірність притягнення позивача до матеріальної відповідальності у трикратному розмірі вартості шин, недостача яких мала місце у зв`язку із нездійсненням належного їх обліку позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що недостачі майна фактично не відбулося, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем надано не було, а матеріали справи не містять доказів того, що автомобільні шини 1220х400-533 у кількості 4 (чотири) одиниці із заводськими номерами: 501415310, , 341435140 та 311435047 перебувають у віданні військової часники.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що обов`язок ведення обліку встановлений лише пунктом 3.1.9 Положення №300, а не іншими нормами. Колегія суддів наголошує на тому, що наведені доводи не спростовують викладених вище обставин виникнення недостачі внаслідок незабезпечення здійснення позивачем належного обліку відповідного майна.

Відповідно до пункту 3.1.12 Положення №300 посадові особи, які постійно чи тимчасово відають військовим (корабельним) господарством, не можуть посилатися на незнання діючих законів, наказів, положень, настанов, керівництв та інструкцій, що визначають норми, порядок забезпечення військ, а також порядок обліку, зберігання та використання матеріальних засобів.

З огляду на викладене положення відхиляється також посилання позивача на слабке знання керівних документів.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіна

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 17.05.2019.