Справа № 814/945/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/945/18
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

16 квітня 2018 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 24.01.2018 року № 000006, яким визначені штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю проведеної перевірки, оскільки на думку позивача, відповідачем порушено процедуру її проведення. Позивач зазначає, що за обставинами встановлення відсутності проведеної перевірки, як юридичного факту, відсутні й підстави для винесення податкового повідомлення рішення. Крім того, в разі виявлення порушень вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" контролюючим органом приймається рішення встановленого зразка, а не податкове повідомлення - рішення.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що під час перевірки торгівельного об`єкту, в якому здійснює свою господарську діяльність позивач, встановлений факт реалізації позивачем алкогольного напою без відповідної ліцензії. На підставі матеріалів перевірки, на підставі вимог чинного законодавства, прийнято рішення, яким до позивача застосовані штрафні санкції за реалізацію алкогольного напою без наявності відповідної ліцензії. Під час перевірки позивач підтвердив, що придбав алкогольні напої особисто, з метою подальшої реалізації.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року ФОП ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити його позовні вимоги. Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що до позивача не доведено рішення про проведення фактичної перевірки, його не ознайомлено з наказом про проведення перевірки та не вручено акту проведеної перевірки, що свідчить про порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки. Крім того, судом першої інстанції не враховані висновки Заводського районного суду м. Миколаєва, викладені в постанові № 487/139/18, якою закрито провадження у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення та зобов`язано повернути вилучений алкоголь.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

10.01.2018 року співробітниками оперативного управління ГУ ДФС у Миколаївській області проведено перевірку на підставі отриманої інформації управління СБУ у Миколаївській області про можливе порушення законодавства у сфері регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у складському приміщенні в м. Миколаєві по вул . Морехідна 1В/3 , яке орендує ТОВ «Квазар-Ті», співвласником якого є ФОП ОСОБА_1 .

За результатами перевірки встановлено факт зберігання та реалізації алкогольних напоїв без наявності діючої ліцензії на такий вид діяльності та вилучено із незаконного обігу алкогольні вироби у кількості 3 672 пляшки на суму 349 160 грн., що зафіксовано в протоколі огляду і вилучення речей від 10.01.2018 року та про що складено протокол про адміністративне правопорушення 1 серії АА №651252 від 10.01.2018 року.

24 січня 2018 року, за результатами розгляду матеріалів перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № 000006, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції за порушення вимог Закону України "Про регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у розмірі 698 320 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем надано достатньо доказів на підтвердження продажу ФОП ОСОБА_1 алкогольного напою без наявності відповідної ліцензії.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Приписами п. 80.1, п. 80.2 ст. 80 ПКУ встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування.

З наведеного вбачається, що обов`язковою передумовою для проведення фактичної перевірки згідно пп. 80.2.5 ПК України є наявність або отримання у встановленому порядку інформації про порушення вимог законодавства, контроль за якими покладено на органи державної податкової служби.

Пунктом 80.7 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Згідно з приписами пункту 80.5 статті 80 Податкового кодексу України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Так, відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Абзацами сьомим та восьмим цього пункту передбачено, що при пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Отже, для встановлення правомірності чи протиправності проведення спірної перевірки визначальними є обставини щодо пред`явлення, направлення або надіслання платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) направлення, копії наказу та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що як наказ про проведення фактичної перевірки так і направлення на проведення такої перевірки у відповідача відсутні, та як наслідок не пред`являлись позивачу.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції необґрунтовано надано оцінку оскаржуваному повідомленню - рішенню, як такому, що винесено за результатами проведення фактичної перевірки.

Відповідач зазначає, що співробітниками оперативного управління ГУ ДФС у Миколаївській області здійснено перевірку інформації щодо можливих фактів порушень чинного законодавства України при здійсненні торгівлі алкогольними напоями зі складського приміщення, у якому здійснює свою господарську діяльність позивач.

Згідно з пп.191.1.13 п.191.1 ст.191 ПК України контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами та контроль за таким виробництвом;

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1. ст.20 ПК України контролюючи органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Враховуючи, що за приписами ст.75 ПК, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки, судова колегія приходить до висновку, що проведення перевірки інформації відповідачем не є перевіркою в розумінні вимог ПК.

Крім того, отримання контролюючим органом інформації щодо порушень вимог законодавства в частині реалізації алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії відповідно до п.80.2 ст.80 ПК є підставою для проведення фактичної перевірки, яка в даному випадку не проводилась.

Положеннями пункту 86.8 статті 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Судова колегія погоджується з доводами апелянта, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 16 лютого 2016 року справа №826/12651/14, від 27 січня 2015 року справа №21-425а14, у постанові Верховного Суду від 17 березня 2018 року справа N1570/7146/12 та від 04 лютого 2019 року № 807/242/14.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що перевірка позивача відбулась без наявності законних на то підстав, зокрема наказу на проведення перевірки, а отже проведена незаконно.

Незаконність проведення перевірки не породжує правових наслідків такої, у зв`язку з чим судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення, винесене за результатом проведення такої перевірки, є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції на зазначені положення уваги не звернув та помилково дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судова колегія прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги та позову ФОП ОСОБА_1 , відповідно до ст.139 КАС України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при подачі адміністративного позову та апеляційної скарги підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань в загальному розмірі 17 458 грн. (6 983,20 грн. + 10 474,80 грн.).

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 07 травня 2018 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної - особи підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року - скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог фізичної - особи підприємця ОСОБА_1 .

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області № 000006 від 24.01.2018 року.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (інн НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 17 458 (сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят вісім) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області () шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко