Справа № 160/4517/19
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 травня 2019 року Справа 160/4517/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., перевіривши матеріали адміністративного позову Громадської організації «Самозахист підприємців» до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Дніпровської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

17.05.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Громадської організації «Самозахист підприємців» до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Дніпровської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №636 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста» від 05.07.2018 року.

Відповідно до пунктів 1, 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом 14.05.2019 року. Оскаржуване рішення №636 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста», винесене та опубліковане - 05.07.2018 року.

Таким чином, позивач звернувся до суду після спливу шестимісячного строку для звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.

Відповідно до ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

В прохальній частині позовної заяви було заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого вказано, що позивач звертався до суду 11.12.2018 року та 22.02.2019 року, при цьому ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 року по справі №160/9362/18 та від 27.03.2019 року по справі №160/1778/19 позовна заява була повернута позивачу.

Ознайомившись із доводами позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд вважає, що вони є недостатніми для того, щоб зробити висновок про поважність вказаних причин та поновити строк звернення до суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду, щодо оскарження рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №636 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста» від 05.07.2018 року.

Відповідно до частини першої статті 120 Кодексу адміністративного судочинства, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому, частиною шостою вказаної статті передбачено, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Так, судом встановлено, що строк на оскарження спірного рішення закінчився 08.01.2019 року.

При цьому, з позовних матеріалів вбачається, що позивач звертався раніше до суду з даною позовною заявою в межах встановленого законом строку, а саме 11.12.2018 року , при цьому ухвалою від 17.12.2018 року по справі №160/9362/18 позовну заяву було повернено, також 22.02.2019 року позивач повторно звернувся до суду з даною позовною заявою, при цьому ухвалою від 27.03.2019 року по справі №160/1778/19 позовну заяву також було повернено.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви не зупиняє перебіг процесуального строку оскарження рішення відповідача та не розпочинає його з початку, у такому випадку період розгляду позовної заяви та винесення ухвали про повернення її може бути визнано судом, як такий, що пропущено з поважних причин.

При цьому, судом встановлено, що за період з 17.12.2018 року (дати винесення ухвали про повернення позовної заяви у справі 160/9362/18) по 22.02.2019 року (дати повторного звернення до суду з даною позовною заявою в межах справи 160/1778/19) та з 27.03.2019 року (дати повернення позовної заяви по справі №160/1778/19) по 14.05.2019 року (дати звернення з даною позовною заявою в межах даної справи) пройшло 3 місяці 21 день.

Позивачем не вказано обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску вказаного строку та не надано доказів на підтвердження таких обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду, а отже, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із вказаним позовом із зазначенням обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску вказаного строку та докази на підтвердження таких обставин.

Також, відповідно до ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно абзацу 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» від 23.11.2018 року № 2629-VIII, станом на 1 січня 2019 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на рівні 1921,00 гривні.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру, отже сума судового збору за заявлену вимогу немайнового характеру складає - 1921,00 грн.

Позивачем на підтвердження сплати судового збору за звернення з даною позовною заявою до суду було долучено до позовної заяви квитанції про сплату судового збору №3278-0558-9091-9053 від 11.12.2018 року на суму 1762,00 грн. та №0.0..1 від 21.02.2019 року на суму 159,00 грн.

При цьому, судом встановлено, що станом на час прийняття даної ухвали Діловодство спеціалізованого суду (ДСС) містить відомості про сплачений позивачем судовий збір, згідно квитанції №3278-0558-9091-9053 від 11.12.2018 року на суму 1762,00 грн., який зараховано у справі №160/9362/18 та згідно квитанції №0.0..1 від 21.02.2019 року на суму 159,00 грн., який зараховано у справі №160/1778/19.

Статистичні картки справ №160/9362/18 та №160/1778/19 містять відомості про зарахування судового збору, згідно наведених вище квитанцій, до Державного бюджету України, отже, зарахування судового збору, згідно квитанцій №3278-0558-9091-9053 від 11.12.2018 року та №0.0..1 від 21.02.2019 року до даної справи є неможливим.

За таких обставин суд не може прийняти наявні в позовній заяві квитанції, як належний доказ сплати судового збору, а тому дійшов висновку, що станом на день звернення позивача до суду із позовною заявою по даній справі позивачем не сплачено судовий збір.

Для сплати судового збору за подання адміністративного позову до Дніпропетровського окружного адміністративного суду встановлені наступні реквізити: отримувач коштів: УК у Чечел.р.м.Дніпра/Чечел.р/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37989253, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача 4014, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Також, відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Суд зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв`язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

При цьому слід зазначити, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Як вбачається позовної заяви, предметом розгляду даної справи є рішення Дніпровської міської ради №636 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста» від 05.07.2018 р., яким вирішено усунути наслідки порушень Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 р. №44/43 шляхом припинення функціонування та демонтажу встановлених тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків у місцях загального користування згідно з переліком (додатком).

У додатку вказаний перелік тимчасових спору, а саме адреси, тип споруди, назви (без назви) та вид діяльності.

Таким чином, оскаржуване рішення у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є індивідуальним актом, який стосується прав або інтересів певного кола осіб.

Суд звертає увагу, що право на судовий захист не є абсолютним. Звертаючись до суду з позовом щодо законності правового акта суб`єкта владних повноважень індивідуального характеру та дій, спрямованих на прийняття такого акта, позивач також повинен пояснити, які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень та дії/бездіяльність, які передують його прийняттю. Захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника. Позовна заява та додані до неї матеріали такої інформації не мають.

Суд зазначає, що вказаний недолік має бути усунено шляхом подання уточненого позову із зазначенням, які саме правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, дії/бездіяльність, які передують його прийняттю та які саме порушені права у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про необхідність залишити адміністративний позов без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Громадської організації «Самозахист підприємців» про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовити.

Адміністративний позов Громадської організації «Самозахист підприємців» - залишити без руху.

Встановити позивачу строк у 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків визначених в ухвалі суду.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Дєєв