Справа № 826/16196/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви про відвід

17 травня 2019 року м. Київ № 826/16196/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому порядку питання про відвід судді Окружного адміністративного суду міста Києва Літвінової А . В . в адміністративний справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2018 адміністративну справу №826/16196/18 прийнято до провадження судді Літвінової А.В. та відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику осіб.

06.05.2019 до відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярії) суду від ОСОБА_3 надійшла заява про відвід, яка вмотивована тим, що суддя Літвінова А.В. умисно затягує розгляд даної адміністративної справи. Крім зазначеного, що позивач, посилаючись на ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства, вважає також, що суддя Літвінова А.В. прямо чи опосередковано заінтересована в результаті розгляду справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2019 заяву ОСОБА_3 про відвід судді Літвінової А.В. визнано необґрунтованою, зупинено провадження у справі №826/16196/18 до вирішення питання про відвід судді, передано справу у відповідності до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України для вирішення питання про відвід суддів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2019 визначено суддю Шевченко Н.М. для вирішення заяви про відвід.

Частиною 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Згідно з частиною 11 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід судді суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід.

Надаючи правову оцінку доводам позивача, суд зазначає наступне.

Так, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 КАС України, зокрема, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Як зазначено Верховним Судом України, суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, із змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості (постанова Верховного Суду України від 11.10.2006). Водночас, для того, що б ці обставини можливо було покласти в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Згідно з частиною 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У ст. 16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах «Piersac vs Belgium, Grieves vs UK»). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі «Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium», суд має бути неупередженим і безстороннім.

Таким чином, Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право сторони на подання заяви про відвід.

Згідно уставленої практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Важливо зазначити, що відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Як зазначено у рішенні Європейського суду по справі «Білуха проти України», стосовно об`єктивного критерію слід визначити, … чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії»). Довіра - це суб`єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але в супереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв`язку з цим викликають недовіру до суду.

При цьому, можливість переконання особи у протилежному залежить не тільки від обґрунтування законності вчинених судом дій, а й від бажання та здатності особи сприймати це обґрунтування та розуміти дії, які можуть не відповідати її прямим інтересам.

При розгляді заяви позивача, суд установив, що підставами для заявлення відводу судді Літвіновій А.В. стало те, що нею порушено норми КАС України щодо строків розгляду позовної заяви.

Суд відхиляє зазначені посилання позивача, як на обставину, яка викликає сумнів у неупередженості суду при розгляді даної адміністративної справи, з огляду на те, що приписами ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України чітко визначено підстави для відводу (самовідводу) судді.

Разом з тим, інші доводи позивача є суб`єктивними, посилання на нібито упередженість ґрунтуються виключно на його суб`єктивних припущеннях та не підтверджуються доказами. Зазначене не може вплинути на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів особи, а суб`єктивна думка позивача не може бути підставою для задоволення заяви.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді Окружного адміністративного суду міста Києва Літвінової А.В .

Керуючись положеннями статей 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Окружного адміністративного суду міста Києва Літвінової А.В. від розгляду справи №826/16196/18 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Шевченко