Справа № 320/1340/19
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року № 320/1340/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянув у місті Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення.

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київської обласної державної адміністрації, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Київській обласній державній адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році та щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, оформлене протоколом від 26.07.2018 №195.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його було протиправно позбавлено статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році. Позивач вважає вказані дії протиправними з огляду на те, що фактично на момент аварії на Чорнобильській АЕС він проживав в с. Варовичі і був евакуйований звідти 14.05.1986, що підтверджується документально.

Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову з тієї підстави, що відповідно до додатку №3 до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 551 є три умови, яким повинна відповідати особа для визначення статусу особи, евакуйованої із зони відчуження, а саме фактичне проживання

Зазначив, що стосовно позивача умова фактичного проживання не дотримана, оскільки позивач повернувся в с. Варовичі із військової служби лише через декілька днів після аварії на Чорнобильській АЕС. Відтак, позивач не може вважатися евакуйованим із зони відчуження в силу положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З огляду на викладене, вважає оскаржуване рішення правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Позивач надав відповідь на відзив, у якому зазначив, що доводи відповідача є необґрунтованими та помилковими.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 відкрите спрощене позовне провадження у справі №320/1340/19 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Судове засідання, призначене на 15.04.2019, відкладено у зв`язку з неявкою сторін по справі.

Протокольною ухвалою від 25.04.2019 суд задовольнив клопотання позивача про виклик свідків.

У судовому засіданні 14.05.2019 судом за клопотання позивача допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У судовому засіданні 14.05.2019 проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення виготовлений 16.05.2019.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , виданим Калинівським СМВ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області 28 березня 1997 року (а.с. 70-77).

Судом встановлено, що позивач народився в с. Варовичі Поліського району Київської області, що підтверджується копією паспорта та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Київської обласної ради народних депутатів №90620 від 27.07.1991 ОСОБА_1 станом на 26 квітня 1986 року фактично проживав та був прописаний в с. Варовичі Поліського району та згідно установленого порядку евакуйований 17 травня 1986 року (а.с. 69).

На підставі довідки №90620 від 27.07.1991, Київською обласною державною адміністрацією позивачу був наданий статус громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження, та видано посвідчення громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження серії НОМЕР_3 від 09.12.1993, категорія 2 (а.с. 15).

З матеріалів справи вбачається, що 26.02.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про підтвердження статусу евакуйованого із зони відчуження з метою подальшого призначення пенсії (а.с.9).

26 липня 2018 року Комісією по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації прийнято рішення, оформлене протоколом №195 від 26.07.2018, яким ОСОБА_1 не підтверджено фактичне проживання, прописку (реєстрацію) на момент аварії у 1986 році та евакуацію в установленому порядку із с. Варовичі Чорнобильського району Київської області. Визнано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 2 серія Б №149128 від 09.12.1993 виданим безпідставно. Необґрунтовано видане посвідчення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 підлягає вилученню. Довідку №90620 від 27.07.1991 про евакуацію із с. Варовичі Поліського району Київської області визнано недійсною (а.с. 10).

Позивач, не погоджуючись з вказаними діями та рішенням Комісії, звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Загальновідомо, що 26 квітня 1986 року при проведенні проектних випробувань стався вибух на Чорнобильській АЕС, розташованій на відстані 2 км від м. Припять Київської області, що повністю зруйнував четвертий реактор станції і спричинив значне забруднення навколишньої території радіоактивними речовинами. Внаслідок цієї аварії повністю евакуйоване населення міст Припяті, Чорнобиля та всіх інших населених пунктів у радіусі 30 км навколо станції.

Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991 №791-XII визначено території, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно статті 2 вказаного Закону територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони; зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році.

Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106, якою затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи (додаток № 1), с. Варовичі Поліського району Київської області віднесено до зони відчуження.

Статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, їх соціальний захист та гарантії, визначені, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII).

Статтею 11 Закону №796-XII передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, крім іншого: евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення; особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону №796-XII підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і таких, які самостійно переселилися, відповідно до статті 4 Закону є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення.

Згідно з частиною першою статті 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Кабінетом міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 65 Закону №796-XII).

Відповідно до пункту 4 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 (яка була чинною на час видачі посвідчення позивачу), потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження і особам, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28.06.1989 р. № 224), віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення сірого кольору, серія НОМЕР_3 .

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України №551 від 11.07.2018 затверджено новий Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №551, який був чинним в період виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 5 Порядку №551 потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) та особам, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (категорія 2) серії Б сірого кольору.

Пунктом 11 Порядку №551 встановлено, що посвідчення видається потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) та особам, які постійно проживали в зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення, - на підставі довідки, виданої Волинською, ОСОБА_4 , Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями (додатки 3 і 4).

Відповідно до пункту 13 Порядку №551 спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, та осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, розглядаються утвореними Київською та Житомирською облдержадміністраціями комісіями з вирішення спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, на підставі підтвердних документів про участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, евакуацію із зони відчуження в 1986 році, документів, що підтверджують факт проживання в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження.

Приписами пункту 14 Порядку №551 встановлено, що рішення зазначених комісій є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії. У разі встановлення такими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення таких комісій підлягає вилученню уповноваженими органами.

VI. Оцінка суду

З аналізу наведених норм вбачається, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи відносяться, зокрема особи, евакуйовані із зони відчуження у 1986 році.

Відповідно до приписів Закону № 796-XII та Порядку №51, єдиною підставою для визнання особи такою, що евакуйована з зони відчуження у 1986 році є сам факт евакуації такої особи. При цьому, не має значення постійне місце проживання та місце реєстрації цієї особи.

Разом з цим, підтвердженням евакуації із зони відчуження є, зокрема, фактичне перебування особи на цій території в період здійснення евакуації.

В судовому засіданні позивач пояснив, що звільнився із служби 26-27 квітня 1986 року та 28.04.1986 після демобілізації повернувся додому із лав Радянської армії до с. Варовичі, де постійно мешкав зі своєю сім`єю до моменту евакуації. Був евакуйований ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та бабусею, спочатку у АДРЕСА_1 Новий Мір, а у серпні до с. Плесець Васильківського району.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в період з 14.05.1984 по 27.04.1986 проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_4 (а.с. 11).

Зі змісту архівної довідки Поліської районної державної адміністрації Київської області від 18.04.2018 №01-30/95 слідує, що відповідно до документів архівного фонду «Поліський райвиконком» за 1986 рік ОСОБА_1 , 1966 року народження значиться за НОМЕР_5 в списках евакуйованого населення із с. Варовичі Поліського району Київської області (а.с.28).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області від 23.11.2018 №1207 ОСОБА_7 разом з сімєю у складі: батько - ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 , переселений з зони ЧАЕС. В період з 1986 року по 1987 рік позивач з сім`єю постійно проживав та був зареєстрований в с. Плесецьке Васильківського району Київської області (а.с. 13).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 повідомила, що знає позивача від народження та пояснила, що ОСОБА_1 повернувся з армії до с. Варовичі Поліського району Київської області приблизно на 2-ий або 3-ій день після аварії. Проживав у батьківській хаті до моменту евакуації. Евакуйований був разом із батьками. До армії також проживав із батьками в с. Варовичі та працював на фермі.

Свідок ОСОБА_3 також підтвердила позивач проживав до армії з батьками у с. Варовичі Поліського району Київської області. З армії повернувся до села на 1-3-й день після аварії. До моменту евакуації позивач нікуди не виїжджав із села. Разом з батьками був евакуйований 14 травня спершу у с. Новий Мір, а потім до Васильківського району.

Таким чином, показаннями свідків підтверджується, що позивач з 28.04.1986 до моменту евакуації перебував у с. Варовичі Поліського району Київської області та був евакуйований із зони відчуження у травні 1986 року, а тому він відноситься до осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Досліджуючи наявні матеріалах справи докази у взаємозв`язку з показаннями свідків, судом встановлена розбіжність у даті евакуації позивача з с. Варовичі.

Так, зі змісту довідки Виконавчого комітету Київської обласної ради народних депутатів №90620 від 27.07.1991 вбачається, що ОСОБА_1 був евакуйований 17.05.1986. Проте, поясненнями позивача та показаннями свідків підтверджується, що позивач був евакуйований 14.05.1986.

Разом з тим, суд зазначає, що вказана розбіжність не спростовує факт евакуації позивача із зони відчуження.

Суд також відхиляє твердження відповідача, що підставою визнання особи такою, що була евакуйована із зони відчуження, є сукупність таких умов: постійне проживання на момент аварії, прописка та реєстрація у відповідному населеному пункті, з якого здійснювалася евакуація.

З відзиву на позовну заяву слідує, що вказаний висновок відповідач зробив аналізуючи зміст довідки, що є додатком № 3 до Порядку №551.

Натомість, суд зазначає, що названа довідка є лише формою для фіксації певних фактів, та не створює норми права.

Щодо рішення Комісії, оформленого протоколом № 195 від 26.07.2018, в частині визнання довідки про евакуацію з с. Варовичі недійсною та її відкликання у зв`язку з нововиявленими обставинами, то суд зазначає, що вказане рішення за своїм змістом не містить посилань на те, які саме нововиявлені обставини стали підставою для його прийняття.

Суд зауважує, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що, після спливу більше 10 років після визначення державою спірного правового статусу позивачів, були б встановлені нові суттєві обставини, ніж ті, які існували на момент надання такого статусу позивачам, або встановлені зловживання з їх боку чи посадових осіб державних органів під час прийняття рішень про встановлення позивачам статусу осіб потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Відповідач в судовому засіданні також не навів вагомих підстав для переоцінки доказів, які оцінувались при визначенні позивачеві статусу евакуйованого із зони відчуження у 1986 році першочергово.

Крім того, суд зазначає, що Положенням про Комісію № 76/1103, яке було чинним на момент прийняття оскаржуваного рішення, не передбачено таких повноважень Комісії, як визнання довідки недійсною.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що рішення відповідача, оформлене протоколом № 195 від 26.07.2018, в частині відмови ОСОБА_1 у визначенні статусу особи потерпілого від Чорнобильської катастрофи другої категорії (евакуйованого з зони відчуження у 1986 році) є таким, що прийнято протиправно, а тому підлягає скасуванню.

VIII. Висновок суду

Враховуючи, що факт перебування позивача у c. Варовичі Поліського району Київської області, яке віднесено до зони відчуження, на час аварії на Чорнобильській АЕС, та факт його евакуації підтверджено документально, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення, оформлене протоколом від 26.07.2018 №195, у частині, яка стосується ОСОБА_1 .

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про протиправність рішення Комісії при Київській обласній державній адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році та щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї в частині відмови ОСОБА_1 у підтвердженні статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році; визнання довідки № 90620 від 27.07.1991 про евакуацію з с. Варовичі недійсною та її відкликання у зв`язку з нововиявленими обставинами, оформлене протоколом засідання комісії № 195 від 26.07.2018.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірність свого рішення.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

IX. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції від 19.03.2019 №0.0..1 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 3).

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 704,80 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Київської обласної державної адміністрації.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Київській обласній державній адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році, та щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, оформлене протоколом від 26.07.2018 №195, у частині, яка стосується ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Київської обласної державної адміністрації (ідентифікаційний код 00022533, місцезнаходження: 01196, м. Київ, пл. Л.Українки, 1) судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення суду 17.05.2019.

Суддя Леонтович А.М.