Справа № 428/16056/18
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року справа №428/16056/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В.,

секретар судового засідання – Токарева А.Г.,

за участю:

позивача – ОСОБА_2,

відповідача – не з’явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2019 року у справі № 428/16056/18 (головуючий 1 інстанції Кордюкова Ж.І. текст рішення складено у приміщенні Сєвєродонецького міського суду Луганської області за адресою: бул. Дружби народів, 19, м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом ОСОБА_2 до поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області майора поліції Шворака Руслана Степановича про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі-позивач, ОСОБА_2) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області майора поліції Шворака Руслана Степановича (далі-відповідач, патрульний поліцейський) в якому просив визнати незаконними дії поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області майора поліції Шворака Руслана Степановича щодо складання постанови серії ВР № 325707 від 09.12.2018 року про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, скасувати постанову та закрити провадження по справі (а.с. 1-3).

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 23).

Позивач з вказаним рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу в якій послався на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що інспектором поліції при винесенні оскаржуваної постанови позивачу не надано доказу відеофіксації його правопорушення. В матеріалах справи відсутнє письмове пояснення позивача, яке він надав інспектору патрульної поліції під час складання постанови про адміністративне правопорушення. Вважає, що при ухваленні рішення суду воно повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права а не на власному переконанні суду (а.с. 28-30).

У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Відповідач судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухав суддю – доповідача, пояснення позивача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 325707 від 09.12.2018 року, винесеної поліцейським взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області майором поліції Шворак Р.С., вбачається, що ОСОБА_2, 09.12.2018 року о 11 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 210934-20, номерний знак НОМЕР_1, в м. Сєвєродонецьку по пр. Хіміків, б. 61, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1. «Рух заборонено» в поєднання з дорожнім знаком 5.33 «Пішохідна зона», чим порушив п.8.4.(в) Правил дорожнього руху України. Вказаною постановою до водія застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 8.4.(в) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Даючи правову оцінку доводам апелянта щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів враховує наступне.

В матеріалах справи міститься відеозапис із бодікамери інспектора поліції на якому зафіксовано, що в м. Сєвєродонецьку Луганської області навпроти будівлі автовокзалу в зоні дії знаків 3.1 «Рух заборонено» та 5.33 «Пішохідна зона» стоїть транспортний засіб ВАЗ 210934, номерний знак НОМЕР_1, за кермом якого перебуває громадянин ОСОБА_2 (а.с. 17).

Дослідивши дані вказаного відеозапису, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки на початку розмови з екіпажом патрульної поліції позивач спочатку заперечував що він керував вказаним транспортним засобом, проте під час подальшого спілкування пропонував поліцейським самостійно виїхати з місця порушення обмежившись попередженням від патрульних (відеофайл , 08хв.20сек). З зазначеного відеозапису також вбачається, що під кінець розмови з екіпажом патрульної поліції позивач цікавиться у патрульних, як йому правильно виїхати з місця стоянки, щоб в подальшому ще раз не порушити правил дорожнього руху (відеофайл 01хв.30сек.)

Відтак суд апеляційної інстанції вважає доведеним факт порушення ОСОБА_2 вимоги забороняючих знаків «Рух заборонено» та «Пішохідна зона», чим порушив Правила дорожнього руху України.

Суд зазначає, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395 (далі-Інструкція) визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов’язки із забезпечення безпеки дорожнього руху зокрема матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Приписами вказаної Інструкції не передбачено обов’язку патрульним поліцейським надавати особі яка притягається до адміністративної відповідальності відеодоказ фіксації правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, і, як наслідок, - правомірність прийняття оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо доводу апелянта про те, що рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права а не на власному переконанні суду, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції за внутрішнім переконанням було оцінено надані докази суду що в свою чергу узгоджується з ч. 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України та не є порушенням принципу верховенства права.

Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, оскільки вони суперечать чинному законодавству та не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Рішення суду першої інстанції прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін рішення суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2019 року у справі № 428/16056/18 за позовом ОСОБА_2 до поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області майора поліції Шворака Руслана Степановича про скасування постанови – залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2019 року у справі № 428/16056/18 – залишити без змін.

Повний текст постанови складений та проголошений з окремою думкою 15 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко