Справа № 440/1387/19
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1387/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області /далі відповідач, УСЗН Лубенської РДА Полтавської області/ про визнання протиправною відмову в наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та зобов`язання вчинити дії щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни і видачі відповідного посвідчення /а.с. 4-12/.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він з 18 серпня 1986 року до 31 жовтня 1986 року у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони був відряджений з основного місця роботи в Управлінні механізації будівельних робіт тресту "Южатоменергобуд" м. Вишгород Київської області до 30-кілометрової зони Чорнобильської АЕС, а тому він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії. З 01 жовтня 2018 року йому було вперше встановлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 26 березня 2019 року та 03 квітня 2019 року він звертався до відповідача із заявами про встановлення йому статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" та видачу відповідного посвідчення. Листами УСЗН Лубенської РДА Полтавської області №01-20/1279 від 02 квітня 2019 року та №01-20/1391 від 10 квітня 2019 року йому повідомлено, що відповідно до поданих ним документів відсутні підстави для встановлення йому статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" та запропоновано надати висновок військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про причинний зв`язок захворювання з виконанням обов`язків військової служби або інші підтверджуючі документи. З такою відмовою не погоджується, оскільки він має право на встановлення такого статусу відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та надав всі необхідні підтверджуючі документи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 38/ зазначив, що пунктом 10 Положення про порядок видачі посвідчень та нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12 травня 1994 року, передбачено, що "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Натомість у виданій на ім`я позивача довідці Полтавської транспортно-радіологічної МСЕК зазначено, що причиною інвалідності є захворювання, пов`язане з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а тому відсутні підстави для встановлення позивачу статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та на підставі поданих ним документів.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно із записами №2-3 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 18 серпня 1986 року по 02 листопада 1986 року працював в Управлінні механізації будівельних робіт тресту "Южатоменергострой" /а.с.42/.

У період з 18 серпня 1986 року по 31 жовтня 1986 року ОСОБА_1 був направлений у відрядження для виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва жилого поселення "Зелений мис" в с. Страхолісся для працівників Чорнобильської АЕС та працював в 30 кілометровій зоні відчуження ЧАЕС відповідно до наказу Управління механізації будівельних робіт тресту "Южатоменергострой" №119 К від 18 вересня 1986 року, довідки Управління механізації будівельних робіт тресту "Южатоменергострой" №549/09 від 23 вересня 1992 року та довідки АТ "Укренергобудмеханізація" №2 від 17 січня 2000 року /а.с. 46, 54, 55-58/.

Згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, №11094 від 11 травня 2018 року Центральна міжвідомча експертна комісія на засіданні №05 від 11 травня 2018 року розглянула звернення ОСОБА_1 та надані ним документи на предмет встановлення причинного зв`язку хвороб та інвалідності з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та дійшла висновку, що захворювання за основним діагнозом: Хронічна ДЕ ІІ ст. (атеросклеротична, гіпертонічна) з стійким помірно вираженим вестибуло-атактичним та цефалгічним синдромом, лікворо-венозною дистензією, ВСД з частими (3-4 р. на міс.) в/с кризами, розсіяною невротичною симптоматикою. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст.2, ризик ІІІ (високий). ІХС: кардіосклероз дифузний, стенокардія напруги, ФК ІІ-ІІІ, СН ІІ-А ст., є пов`язаними з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС /а.с.45/.

Згідно з довідкою обласної МСЕК серії НОМЕР_2 №0029550 від 17 жовтня 2018 року та довідкою серії АБ№0032470 від 17 жовтня 2018 року ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності з 01 жовтня 2018 року безтерміново внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС /а.с. 47/.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого Полтавською обласною державною адміністрацією 18 березня 2019 року, ОСОБА_1 отримав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1) /а.с. 13/.

26 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області із заявою (вх №0119/925 від 26 березня 2019 року) про прийняття рішення та встановлення статусу інваліда війни 2 групи відповідно до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

До вказаної заяви додав копії: посвідчення серії НОМЕР_4 з вкладкою, довідок МСЕК серії НОМЕР_2 №0029550 від 17 жовтня 2018 року та серії АБ№0032470 від 17 жовтня 2018 року, довідки №549/09 від 23 вересня 1992 року, експертного висновку №11094 від 11 травня 2018 року, пенсійного посвідчення, трудової книжки серії НОМЕР_1 , паспорту та ідентифікаційного коду, а також довідку про правонаступника Управління механізації будівельних робіт тресту "Южатоменергострой" № 3 від 17 січня 2000 року/а.с.39-49/.

Листом Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області №01-20/1279 від 02 квітня 2019 року ОСОБА_1 повідомлено, що статтею 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено перелік осіб, які можуть належати до осіб з інвалідністю внаслідок війни; що відповідно до поданих ним документів відсутні підстави для встановлення йому статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни"; що питання щодо можливості поширення на нього чинності частини першої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" може бути розглянуто в разі надання висновку військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про причинний зв`язок захворювання з виконанням обов`язків військової служби або інших підтверджуючих документів /а.с. 50/.

03 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області із заявою (вх. №01-19/1050 від 03 квітня 2019 року) про перегляд рішення про встановлення йому статусу інваліда війни 2 групи відповідно до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

До вказаної заяви додав: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році серії НОМЕР_3 від 18 березня 2019 року без вкладки (нового зразку); лист Департаменту з питань Цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської ОДА №21-14/343 від 21 березня 2019 року "Про формування Цивільної оборони"; довідку АТ "Укренергобудмеханізація" №2 від 17 січня 2000 року; наказ №119-К від 18 вересня 1986 року "Про направлення у відрядження"; витяг із журналу нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за 1986 рік та її шифри в тресті "Піденатоменергобуд"; індивідуальну програму реабілітації інваліда №1343 від 18 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_1 /а.с.51-60/.

Листом Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області №01-20/1391 від 10 квітня 2019 року ОСОБА_1 вдруге повідомлено, що статтею 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено перелік осіб, які можуть належати до осіб з інвалідністю внаслідок війни; що відповідно до поданих ним документів відсутні підстави для встановлення йому статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни"; що питання щодо можливості поширення на нього чинності частини першої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" може бути розглянуто в разі надання висновку військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про причинний зв`язок захворювання з виконанням обов`язків військової служби або інших підтверджуючих документів /а.с. 61/.

Не погодившись із відмовою відповідача у наданні йому статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон №3551-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №3551-XII цей Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Стаття 4 Закону №3551-XII визначає, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Пунктом 9 частини другої цієї статті передбачено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС мають право отримати статус "особа з інвалідністю внаслідок війни" з видачею відповідного посвідчення.

З аналізу припису пункту 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII слідує, що цей Закон не містить вимог, які визначають порядок та форму залучення осіб до складу формувань Цивільної оборони.

Приписами чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони (Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року №1111, та Положенням про невоєнізовані формування Цивільної оборони СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року №90) передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення. Завдання щодо виконання завдань виробничого характеру на них не покладалися та не покладаються.

Цивільна оборона СРСР організовувалась за територіально - виробничим принципом в усіх населених пунктах та усіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі: чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи; жінки від 16 до 55 років, за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Отже, формування Цивільної оборони, в тому числі невоєнізовані, створювались з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф, стихійних лих. З настанням Чорнобильської катастрофи у 1986 році громадяни, які виконували роботи з ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи, залучались до виконання робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Зі змісту листа "Про формування Цивільної оборони" Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації №21.1-14/343 від 21 березня 2019 року слідує, що за правилами пунктів 3,5-7, 16 Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №201-78 від 18 березня 1976 року, інформація про залучення до формувань Цивільної оборони міститься у первинних документах (наказах чи розпорядженнях про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи в зоні відчуження, особових рахунках, табелях обліку часу, посвідченнях про відрядження, подорожніх листах) /а.с. 53/.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до наказу "Про направлення у відрядження" Управління механізації будівельних робіт тресту "Южатоменергострой" №119-К від 18 вересня 1986 року працівника ОСОБА_1 (маш.а/грейдера) направило у відрядження з виплатою 50% надбавки замість добових до заробітної плати для виконання будівельно-монтажних робіт на будівництві жилого поселення "Зелений мис" в с. Страхолісся для працівників Чорнобильської АЕС з серпня 1986 року /а.с. 55-58/.

Довідкою Управління механізації будівельних робіт тресту "Южатоменергострой" №549/09 від 23 вересня 1992 року підтверджується, що ОСОБА_1 з 18 серпня 1986 року по 31 жовтня 1986 року працював в зоні відчуження м.Чорнобиль /а.с.46/.

Згідно із довідкою АТ "Укренергобудмеханізація" №2 від 17 січня 2000 року ОСОБА_1 був безпосередньо занятий на роботах в 30 кілометровій зоні Чорнобильської АЕС у період з 18 серпня 1986 року по 31 жовтня 1986 року /а.с.54/.

Таким чином, доданими позивачем документами до заяв про встановлення йому статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" від 26 березня 2019 року та від 03 квітня 2019 року /а.с. 39-49, 51-60/ підтверджується факт відрядження позивача з місця роботи в Управлінні механізації будівельних робіт тресту "Южатоменергострой" у період з 18 серпня 1986 року по 31 жовтня 1986 року для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони, що не заперечується відповідачем /а.с. 38/.

Натомість відмовляючи у встановленні статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" у листі №01-20/1391 від 10 квітня 2019 року відповідач посилався на відсутність документів, що підтверджують віднесення позивача до осіб, встановлених частиною першою статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та відсутність висновку військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про причинний зв`язок захворювань з виконанням обов`язків військової служби або інших підтверджуючих документів.

На противагу такому мотиву відповідача, суд зазначає, що частиною першою статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено не виключний перелік осіб, що належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни, адже у частині другій цієї ж статті продовжено такий перелік та пунктом 9 визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи, які були залучені до складу формувань Цивільної оборони та стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, при розгляді заяви позивача відповідач застосував лише положення частини першої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та проігнорував положення пункту 9 частини другої цієї статті.

Довід відповідача про необхідність подання висновку військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про причинний зв`язок захворювань з виконанням обов`язків військової служби або інших підтверджуючих документів, суд вважає безпідставним, виходячи з наступного.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12 травня 1994 року (далі - Положення № 302).

Пунктом 2 Положення №302 визначено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Положення №302 особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни".

Пунктом 10 Положення №302 встановлено, що "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Таким чином, встановлення статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" та видача посвідчення здійснюються на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Подання особою будь-яких інших документів (довідок, висновків чи інформації тощо) законодавством не вимагається.

Судовим розглядом встановлено, що факт отримання інвалідності 2 групи внаслідок участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджується копіями експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України №11094 від 11 травня 2018 року, довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0029550 від 17 жовтня 2019 року, довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0032479 від 11 жовтня 2018 року /а.с. 45, 47-48/.

Згідно з довідкою обласної МСЕК серії НОМЕР_2 №0029550 від 17 жовтня 2018 року та довідкою серії АБ№0032470 від 17 жовтня 2018 року ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності з 01 жовтня 2018 року безтерміново внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС /а.с. 47/.

Таким чином, ОСОБА_1 надано документи для встановлення статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" та видачі відповідного посвідчення, що передбачені пунктом 10 Положення №302, а саме: довідку медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності серії АВ №0029550 від 17 жовтня 2018 року та довідку серії АБ№0032470 від 17 жовтня 2018 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач, приймаючи участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони та отримавши інвалідність 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, має право на отримання статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" та відповідного посвідчення відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у ході розгляду справи не довів, що у спірних правовідносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, відмова Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області щодо встановлення ОСОБА_1 статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни", яка оформлена листом №01-20/1391 від 10 квітня 2019 року, є протиправною, а тому відповідна вимога позивача підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо встановлення позивачеві статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" та видачі відповідного посвідчення, суд зазначає наступне.

Згідно із абзацом 2 пункту 7 Положення №302 "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області вчинити дії щодо встановлення ОСОБА_1 статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" та видачі посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни".

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач судових витрат не поніс.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) до Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області ( пл. академіка Олексія Бекетова, буд. 19, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37503, ідентифікаційний код 03195228 ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області (пл. академіка Олексія Бекетова, буд. 19, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37503, ідентифікаційний код 03195228) щодо встановлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни", оформлену листом №01-20/1391 від 10 квітня 2019 року.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області (пл. академіка Олексія Бекетова, буд. 19, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37503, ідентифікаційний код 03195228) вчинити дії щодо встановлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" та видачі посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни".

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк