Справа № 134/1630/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2019 року

Київ

справа №134/1630/16-а

адміністративне провадження №К/9901/21302/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді -доповідача Берназюка Я.О., суддів: Коваленко Н.В., Гриціва М.І., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 134/1630/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Крижопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою Крижопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області

на постанову Крижопільського районного суду Вінницької області (у складі судді Зарічанського В.Г.) від 14 грудня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів Ватаманюка Р.В., Мельник-Томенко Ж.М., Сторчака В.Ю.) від 28 лютого 2017 року

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Крижопільського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у неприйнятті рішення про призначення пенсії позивачу за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 28 березня 2016 року.

В обґрунтування вимог зазначив, що відповідачем за його заявою не було призначено пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зважаючи на те, що постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 червня 2015 року періоди з 01 березня 1990 року по 26 лютого 1993 року та з 07 березня 2000 року по 08 квітня 2004 року йому зараховано до пільгового стажу за Списком № 2 і сумарний пільговий стаж роботи становить 14 років 4 місяці 0 днів, що дає йому право на призначення та виплату пенсії на підставі п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року, яку залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року, позов задоволено.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, та, залишаючи таке в силі, суд апеляційної інстанції виходили з того, що відповідачем не доведено правомірності не призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, а натомість матеріалами справи підтверджується, що загальний стаж роботи позивача складає 26 років 1 місяць 13 днів, пільговий стаж - 7 років З місяці 6 днів, що дає право позивачу на призначена пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ із зменшенням пенсійного віку, у віці 57 років.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, Крижопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області звернулося із касаційною скаргою, в якій просить про скасування постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року і ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач у періоди з 01 березня 1990 року по 26 лютого 1993 року працював газорізальником 3-го розряду на 40-му Вінницькому цукровому заводі, з 26 лютого 1993 року по 07 березня 2000 року електрогазозварювальником в СТОВ "Дружба" с.Джугастра, з 07 березня 2000 року по 08 квітня 2004 року електрозварником в ТОВ "Агрофірма "Крижопіль", з 10 липня 2007 року по 08 січня 2008 року газоелектрозварювальником 4-го розряду в Крижопільському МКСП «Шляхбуд», з 12 березня 2008 року по 24 листопада 2008 року, з 01 квітня 2009 року по 06 квітня 2009 року - дробильником Джугастрянського кар`єра в МКСП "Шляхбуд". Його робота газоелектрозварником у вказані періоди підтверджується записами у його трудовій книжці.

Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 червня 2015 року позивачу було зараховано до пільгового стажу за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці періоди роботи з 01 березня 1990 року по 26 лютого 1993 року у ПАТ "Крижопільський цукровий завод", з 07 березня 2000 року по 08 квітня 2004 року у ТОВ "Агрофірма "Крижопіль", з 12 березня 2008 року по 24 листопада 2008 року у Крижопільському МКСП "Шляхбуд".

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з усіма необхідними документами для призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв`язку із тим, що йому виповнилось 55 років і його стаж роботи за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, складає більше 17 років, а робота електрогазозварювальника відноситься до шкідливої роботи по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Однак, на час звернення до суду його заяву задоволено не було, а згідно позиції відповідача, на час розгляду справи у призначенні пенсії на пільгових умовах позивачу було відмовлено, оскільки відсутнє належне підтвердження пільгового стажу роботи позивача.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача щодо не призначення йому пільгової пенсії за Списком № 2 протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Касаційна скарга Крижопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області обґрунтована тим, що відсутні первинні підтверджуючі документи, які б дали змогу перевірити та врахувати пільговий стаж роботи, надання за таку роботу доплат до тарифних ставок та додаткових відпусток, як компенсацій, що підтверджували б право заявника на пенсію по віку на пільгових умовах, в тому числі і про проведення атестації робочого місця з 1992 року.

Від ОСОБА_1 надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких вказується на безпідставність вимог касаційної скарги та законність рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають, а викладені у касаційній скарзі мотиви скаржника є неприйнятними з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року№1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Cписком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 № 1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно п.п. 4.1. 4.4 та 4.5 Порядку, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року (дата набрання чинності Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, який затверджений постановою КМУ від 01 серпня 1992 року №442), відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене результатами атестації.

Якщо атестація була вперше проведена після 21 серпня 97 року, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку

Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Враховуючи наведені положення законодавства, судами попередніх інстанцій досліджено та вірно встановлено, що позивач має право на зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 01 березня 1990 року по 21 серпня 1992 року у ПАТ "Крижопільський цукровий завод", оскільки це підтверджується записами у трудовій книжці та уточнюючою довідкою № 136, і у даний період підтвердження пільгового стажу результатами проведення атестації робочих місць законодавством не передбачено.

Колегія суддів погоджується з висновками попередніх судів про те, що період роботи електрозварником, зайнятим різання та ручним зварюванням, у ТОВ "Агрофірма Крижопіль" з 07 березня 2000 року по 08 квітня 2004 року підтверджується записами у трудовій книжці позивача, архівними довідками, довідкою № 25 від 22 квітня 2014 року, а також проведеною атестацією робочих місць 21 жовтня 2004 року, про що складено Висновок № 09-02-112 від 21 жовтня 2014 року.

За встановленими попередніми судами обставинами справи, атестація робочих місць у ТОВ "Агрофірма "Крижопіль" до 2004 року не проводилася, оскільки будь-яка інформація про проведення атестації до цього часу відсутня, а тому позивач має право на зарахування до пільгового стажу 5-річний період роботи у ТОВ "Агрофірма "Крижопіль", що передує даті видання наказу про результати атестації, тобто з 07 березня 2000 року по 08 квітня 2004 року.

Згідно з частиною 1 статті 255 КАС України (в редакцій чинній до 15 грудня 2017 року) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З огляду на наведене та враховуючи постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 червня 2015 року, якою позивачу зараховано до пільгового стажу за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці періоди роботи з 01 березня 1990 року по 26 лютого 1993 року у ПАТ "Крижопільський цукровий завод", з 07 березня 2000 року по 08 квітня 2004 року у ТОВ "Агрофірма "Крижопіль", з 12 березня 2008 року по 24 листопада 2008 року у Крижопільському МКСП "Шляхбуд", суд вважає, що неврахування відповідачем до пільгового стажу позивача періодів роботи з 01 березня 1990 року по 26 лютого 1993 року та з 07 березня 2000 року по 08 квітня 2004 року є протиправним.

Верховний Суд також приймає до уваги, що обставини, які підлягали встановленню судами у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі, при цьому враховує ступінь вини позивача у відсутності повного об`єму необхідних для реалізації його прав документів та повноті записів у наявних підтверджуючих пільговий стаж документах, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Крім цього, згідно вимог частини 2 статі 71 КАС України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року) адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, суди попередніх інстанції дійшли вірно висновку, що загальний стаж роботи позивача складає 26 років 1 місяць 13 днів, а пільговий стаж - 7 років З місяці 6 днів, що дає право позивачу на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ із зменшенням пенсійного віку, у віці 57 років.

Доводи касаційної скарги не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки судів першої та апеляційної інстанції, та є аналогічними як запереченням на адміністративний позов, так і поданій пенсійним органом апеляційній скарзі. Проте, таким доводам, з огляду на вищенаведені висновки, судами попередніх інстанцій надано належну правову оцінку з дотриманням норм матеріального права.

Крім того, як убачається з касаційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів.

Суд визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Крижопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко