Справа № 688/4321/16-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2019 року

м.Київ

справа №688/4321/16-а

адміністративне провадження №К/9901/22594/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Шарапи В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року (судді: Сторчак В. Ю., Ватаманюк Р.В., Мельник-Томенко Ж. М.) у справі №688/4321/16-а за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України (далі - відповідач, ДКСУ), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення Шепетівського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року по справі № 2-а-3450/2011 та зобов`язати вчинити дії для належного виконання вищеозначеного рішення та подати звіт про виконання рішення суду.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2017 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ДКСУ щодо невиконання рішення Шепетівського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року по справі № 2-а-3450/2011 та зобов`язано вчинити дії для належного виконання вищеозначеного рішення, а також нарахувати на несплачену суму компенсацію в розмірі 3% з 20.11.2013 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення та залишити в силі постанову першої інстанції про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що судом апеляційної інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи. Так, зокрема, скаржник наголошує на тому, що на час розгляду справи судом апеляційної інстанції рішення по справі № 2-а-3450/2011 було виконано Казначейством у повному обсязі.

Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2011 року у справі №2-а-3450/2011 зобов`язано УПСЗН виконавчого комітету Шепетівської міської ради нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 недоплачену суму разової щорічної допомоги до 5 травня за 2011 рік в сумі 2172 грн.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2013 року змінено спосіб та порядок виконання вищеозначеної постанови на стягнення з УПСЗН виконавчого комітету Шепетівської міської ради на користь ОСОБА_2 недоплаченої суми разової щорічної допомоги до 5 травня за 2011 рік в сумі 2172 грн.

19 серпня 2013 року виконавчий лист по справі №2-а-3450/2011 був зареєстрований в органах Казначейства та взятий на облік до виконання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 листопада 2015 року стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа по справі №2-а-3450/2011 ОСОБА_2 замінено його правонаступником, - ОСОБА_1

01 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДКС України в Хмельницькій області із заявою, в якій повідомив про набуття ним статусу правонаступника та надав необхідні відомості для зарахування належних коштів при виконанні судового рішення за виконавчим листом 2-а-3450/2011 від 01 серпня 2011 року.

Листом від 24 грудня 2015 року ГУ ДКС України в Хмельницькій області повідомило позивача, що безспірне списання коштів згідно виконавчого листа буде здійснено органами Державної казначейської служби України за черговістю надходження таких документів.

Листом ДКСУ від 18 січня 2016 року позивачу було підтверджено перебування на виконанні виконавчого листа №2-а-3450/2011 та повідомлено, що перерахування коштів на користь позивача буде здійснено після виконання рішень судів, що надійшли раніше.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що відповідачем допускалася протиправна бездіяльність щодо невиконання рішення суду, оскільки ними вживалися активні дії з вирішення цього питання, проте за обставини, які від нього не залежали, виконати рішення у встановлений строк об`єктивної можливості не було.

Натомість суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що встановлені по справі обставини дають підстави для висновку, що відповідач протягом тривалого часу не виконує рішення Шепетівського міськрайонного суду по справі № 2-а-3450/2011, чим допускає протиправну бездіяльність.

За приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон № 4901-VI), який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

Вищезазначеним законом держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державне підприємство, установа, організація, юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Так, статтею 3 Закону № 4901-VI передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій)).

Пунктом 4 Порядку № 845 встановлено, що на органи Казначейства покладено, зокрема, обов`язок із вжиття заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку та розгляд письмових звернень (вимог) осіб, які беруть участь у справі, щодо виконання виконавчих документів, а також звернення (вимоги) прокурорів.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Отже, як вбачається з вищезазначених правових положень законодавства, Казначейство вживає встановлених законодавством заходів, спрямованих на виконання судового рішення.

Вирішуючи дану справу по суті, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки рішення Шепетівського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року по справі №2-а-3450/2011 не було виконано ДКСУ у порядку та строки, визначені Законом № 4901-VI, бездіяльність відповідача є протиправною.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок суду апеляційної інстанції передчасним, з огляду на наступне.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння), яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового акта віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

При цьому, для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Однак, в даному випадку суд апеляційної інстанції не навів жодних мотивів/обґрунтувань стосовно того, що було проявом саме протиправної бездіяльності ДКСУ, тобто які фактичні обставини свідчать про те, що невиконання згаданого судового рішення станом на певну календарну дату є результатом невжиття відповідачем заходів, які він в межах своїх повноважень був зобов`язаний вжити, але не зробив цього, і що об`єктивно йому завадило.

Крім того, судом апеляційної інстанції не надано жодної правової оцінки доводам відповідача щодо виконання виконавчого листа по справі № 2-а-3450/2011 26 січня 2017 року у повному обсязі.

З огляду на наведене, в даному випадку, судом апеляційної інстанції не виконано обов`язку щодо повноти встановлення обставин справи та не надано належної правової оцінки доводам відповідача ані в частині об`єктивності обставини, що не дозволяли казначейству здійснити безспірне списання коштів та перерахувати їх на користь позивача в порядку та стоки визначені Законом № 4901-VI, ані в частині виконання таких зобов`язань станом на час перегляду справи в апеляційному порядку в повному обсязі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та винесення Верховним Судом нового рішення у справі.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що судом апеляційної інстанції порушено вимоги процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.Л. Желтобрюх

Судді: О.В. Білоус

В.М. Шарапа