Справа № ЗД/460/40/19
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
17 травня 2019 року м. Рівне №ЗД/460/40/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискін С.А., розглянувши заяву
Державного реєстратора Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області Годун Віти Володимирівни
до Міністерства юстиції України, Управління акредитації, контролю та моніторингу суб`єктів державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату (особи, які можуть отримати статус відповідачів у справі)
прозабезпечення позову,
Державний реєстратор Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області Годун Віта Володимирівна (далі - заявник) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову в порядку, визначеному п.1 ч.1 ст.153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до подання позовної заяви, шляхом:
- зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 20.03.2019 №894/5 "Про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", яким було вирішено тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області Годун Віти Володимирівни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 місяці, - до набрання законної сили рішенням суду по суті у даній справі;
- зобов`язання Державного підприємства "Національні інформаційні системи" відновити доступ державного реєстратора Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області Годун Віти Володимирівни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, - до набрання законної сили рішенням суду по суті у даній справі.
На обґрунтування заяви про забезпечення позову державний реєстратор зазначає, що має намір звернутися до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 20.03.2019 №894/5 "Про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" та зобов`язання Державного підприємства "Національні інформаційні системи" відновити доступ державного реєстратора Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області Годун Віти Володимирівни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, зазначає, що наразі існує очевидна небезпека заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі по суті, оскільки оскаржуваний наказ винесений з порушення м чинного законодавства та позбавляє можливості здійснювати повноваження державного реєстратора передбачені ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Вказує на те, що метою звернення до суду з позовом є захист її конституційного права на працю та наголошує, що оскаржуване рішення порушує права та інтереси інших осіб, які звернулись до неї, як до державного реєстратора. З огляду на наведене, просить заяву про забезпечення задовольнити.
При вирішенні заяви про забезпечення позову, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 20.05.2019 Міністерством юстиції України прийнято наказ №894/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області Годун Віти Володимирівни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" відповідно до ст.37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №990 від 21.12.2016. Вказаним наказом вирішено тимчасово заблокувати заявнику доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 місяці.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач має намір оскаржити його до суду.
Надаючи правову оцінку заяві про забезпечення позову, суд виходить з такого.
Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у Главі 10 КАС України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.
Так, відповідно до ч. 1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст.150 КАС України).
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст.150 КАС України).
Відповідно до ст. 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Приписами ч. 2 ст. 151 КАС України встановлено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Згідно з Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України (як суду касаційної інстанції до 15.12.2017) "Про узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції глав 1-4 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду та вирішення адміністративних справ" від 29.09.2016 року №14 забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
З аналізу вищенаведеного слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Відповідно, суд може забезпечити позов лише за наявності двох підстав, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.
Досліджуючи заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, суд вважає, що заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам державного реєстратора, або унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Зокрема, суд вважає, що покликання заявника на те, що відповідач фактично позбавляє його можливості здійснювати повноваження державного реєстратора, що передбачені ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є безпідставними, оскільки, як встановлено ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дії, пов`язані з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, не є єдиним видом діяльності державного реєстратора.
Доводи про те, що у зв`язку із тимчасовим блокуванням доступу до державного реєстру речових прав на нерухоме майно будуть порушуватися інтереси, осіб, які звернулись до заявника, як до державного реєстратора, є її безпідставними припущеннями, які не доведені жодними доказами.
Також суд враховує, що доказів очевидності ознак протиправності прийняття Міністерством юстиції України рішення про тимчасове блокування доступу заявника до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачем не надано.
Більше того, зупинення дії спірного рішення у даному випадку є фактично вирішенням спору по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Правомірність оскаржуваного рішення, буде встановлена судом лише під час розгляду справи по суті. Тому і висновок суду про відповідність або невідповідність оскаржуваного рішення нормам законодавства може бути викладено тільки у рішенні, прийнятому за наслідками розгляду справи.
Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що наведені заявником обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України, як підстав для забезпечення позову.
Виходячи з наведеного, в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.
Сплачена сума судового збору на користь заявника не стягується.
Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 256 КАС України, суд
У задоволенні заяви Державного реєстратора Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області Годун Віти Володимирівни про забезпечення адміністративного позову - відмовити повністю.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повну ухвалу суду складено 17.05.2019

Суддя Борискін С.А.