Справа № 340/770/19
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/770/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку загального позовного (письмового) провадження справу за позовною заявою Державної установи Кропивницька виправна колонія (№6) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 18.02.2019 № про нараховане грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, у тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 8127,89 грн., за штрафними санкціями у розмірі 5895,16 грн., пені у розмірі 6750,72 грн., всього на суму 20773,77 грн., винесене на підставі акту перевірки №5/11-28-13-04/08563777 від 29.01.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що під час перевірки відповідач безпідставно дійшов до висновку про наявність порушень податкового законодавства в частині нарахування, утримання та несвоєчасного перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, оскільки помилково застосовує «натуральний» коефіцієнт до бази оподаткування під час розрахунків по заробітній платі із засудженими Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6).

Ухвалою судді від 26.03.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 18.04.2019 (а.с.1).

Ухвалою від 18.04.2019 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 14.05.2019 (а.с.129).

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення (а.с.100-102). Зазначав, що в результаті проведення позапланової виїзної документальної перевірки позивача виявлено факти порушення податковим агентом правил сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб. Під час розрахунків по заробітній платі з засудженими ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» здійснювала утримання за харчування, проте позивач не застосовував «натуральний» коефіцієнт, чим порушив пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, пп.167.1 ст.167, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.176.2«а» ст.176 Податкового кодексу України. Позивачем не нарахований та не утриманий податок на доходи фізичних осіб в сумі 8127,89 грн. за період з лютого 2016 року до жовтня 2016 року, також за несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» нараховано пеню в сумі 6 750, 72 грн. До відзиву на позовну заяву додано розрахунки штрафних санкцій.

Представниками сторін через канцелярію суду подано заяви про розгляд справи по суті у письмовому провадженні (а.с.142, 143).

Враховуючи викладене, а також з урахуванням приписів ч.3 ст.194 КАС України, суд визнав за можливе продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані часниками справи документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

Державна установа «Кропивницька виправна колонія (№6)» зареєстровано як юридична особа 23.05.1961 р. та перебуває на обліку як платник податків (а.с.76).

Посадовими особами ГУ ДФС у Кіровоградській області у період з 14.01.2019 по 22.01.2019 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» з питань правильності обчислення, нарахування, повноти та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за періоди з 01.10.2015 по 30.09.2018, а також з питань дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт від 29.01.2019 № 5/11-28-13-04/08563777 (а.с.5-22).

В акті перевірки (а.с.5-22) викладено висновки контролюючого органу про порушення позивачем податкового законодавства, зокрема пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, пп.167.1 ст.167, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.176.2«а» ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого не нарахований та не утриманий податок на доходи фізичних осіб в сумі 8127,89 грн., в тому числі по періодах: лютий 2016 - 803,04 грн., березень 2016 - 1044,81 грн., квітень 2016 - 752,87 грн., травень 2016 - 902,92 грн., червень 2016 - 853,54 грн., липень 2016 - 1316,16 грн., серпень 2016 - 1099,17 грн., вересень 2016 - 1080,85 грн., жовтень 2016 - 274,53 грн. та нараховано пеню 6750,72 грн.

Так, в п.3.2.2 акту перевірки зазначено, що під час розрахунків по заробітній платі з засудженими ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» здійснювала утримання за харчування. Під час нарахування (надання) доходів (заробітної плати) у будь-якій не грошовій формі до бази оподаткування (вартості харчування), на протязі періоду який перевірявся, не застосовувався «натуральний» коефіцієнт, в результаті чого не нарахований та не утриманий податок на доходи фізичних осіб в сумі 8127,89 грн. Розрахунок повноти та своєчасності перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» зроблено з урахуванням ст.102 Податкового кодексу України. Сума пені відповідно до абзацу «б» пп.129.1.1. п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України нарахована в сумі 6750,72 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Кіровоградській області винесено податкове повідомлення-рішення від 18.02.2019 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 20773,77 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням у розмірі 8127,89 грн., за штрафними санкціями - 5895,16 грн., пені - 6750,72грн (а.с.23).

Свої дії щодо прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідач мотивує тим, що позивачем неправильно визначено суму податку з доходів фізичних осіб, які сплачувались ним як податковим агентом із доходів платників податку (заробітної плати), а саме - фізичним особам (засудженим), що отримували від позивача харчування в натуральній формі. Так, на думку ГУ ДФС у Кіровоградській області необхідно застосувати пп.164.5 ст.164 Податкового Кодексу України, оскільки під час нарахування (надання) доходів у будь-якій не грошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою:

К=100:(100-Сп), де К- коефіцієнт; Сп- ставка податку, встановлена для таких доходів на момент такого нарахування.

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його до суду.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 162 ПК України визначені платники податку на доходи фізичних осіб, зокрема є податковий агент.

Відповідно до п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (п.164.1 ст.164 ПК України).

Згідно пп.164.2.1 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Відповідно до п.164.5 ст.164 ПК України під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою:

К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт;

Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

У такому самому порядку визначаються об`єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.

Під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності (п.164.6 ст.164 ПК України).

Згідно п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до пп.168.1.1-168.1.4 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку. Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Підпунктом 176.2 «а» статті 176 ПК України передбачено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно з положенням про державну установу «Кропивницька виправна колонія (№6)» остання є державною неприбутковою установою, яка входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України, є юридичною особою, має самостійний баланс, у своїй діяльності керується Конституцією України, Кримінальним процесуальним та Кримінально-виконавчим кодексами України, законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України та законів України, актами Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства юстиції України та відповідним положенням (а.с.77-81).

Засуджені до позбавлення волі відбувають покарання у виправних колоніях.

Адміністрація виправної колонії зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.

Відповідно до ч.1 ст.118 Кримінально-виконавчого кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.

Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Праця засуджених регламентується Кодексом законів про працю України.

Згідно ч.1 ст.120 Кримінально-виконавчого кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Відповідно до статті 121 Кримінально-виконавчого кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи, які відбувають покарання у виправних колоніях, із нарахованого їм заробітку, пенсій та іншого доходу відшкодовують комунально-побутові та інші надані послуги. Відшкодування засудженими витрат на послуги, визначені у частині першій цієї статті, провадиться після відрахування прибуткового податку і аліментів. Відрахування за виконавчими листами та іншими виконавчими документами провадяться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 7 Порядку обліку особистих грошей, цінностей і речей осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, а також виданого їм речового майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.08.2013 № 1782/5 посадова особа, яка веде облік особистих грошей, здійснює усі відрахування та утримання, передбачені законодавством, із коштів особи, які є на рахунку, та готує платіжні документи на перерахування відповідних сум з депозитного рахунку установи за призначенням.

Засуджені відшкодовують вартість харчування, одягу, взуття, білизни, комунально-побутових та інших наданих послуг, крім осіб, яким зазначені послуги відповідно до законодавства надаються безоплатно.

Засуджені, які мають власний одяг, взуття, білизну, не заборонені до використання в установі виконання покарань, вартість цього майна не відшкодовують.

Утримання з коштів засудженого, які є на його рахунку, вартості харчування, одягу, взуття, білизни, комунально-побутових та інших наданих послуг здійснюється на підставі фактичних витрат, понесених при наданні вказаних послуг, затверджених начальником установи, а також даних його особового рахунку з обліку речового майна згідно з додатком 7 до цього Порядку.

Вартість харчування, одягу, взуття, білизни, комунально-побутових та інших наданих послуг, яка не утримується з коштів засудженого, за місяць, у якому засуджений працював частково, розраховується пропорційно відпрацьованому часу і визначається шляхом множення вартості харчування, одягу, взуття, білизни, комунально-побутових та інших наданих послуг за календарний місяць на кількість відпрацьованих годин відповідного місяця у відсотковому вираженні.

Показник кількості відпрацьованих годин у календарному місяці у відсотковому вираженні розраховується шляхом ділення кількості фактично відпрацьованих годин у календарному місяці на загальну кількість годин робочого часу відповідного місяця. До кількості годин робочого часу не включаються години робочих днів, коли засуджений не працював у зв`язку з хворобою, перебуванням на побаченні або у відпустці.

Вартість харчування та комунально-побутових послуг відшкодовується з коштів засудженого щомісяця з дня перебування його в установі виконання покарань.

Згідно з п.6.1-6.3 Інструкції про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 07.03.2013 № 396/5 засуджені до позбавлення волі із нарахованого їм заробітку відшкодовують вартість харчування, одягу, взуття, білизни, комунально-побутових та інших наданих послуг, крім вартості спецодягу і спецхарчування.

Відшкодування засудженими витрат на їхнє утримання проводиться після відрахування прибуткового податку і аліментів. Відрахування за виконавчими листами та іншими виконавчими документами проводяться у порядку, встановленому законодавством.

Відрахування та відшкодування із заробітної плати засуджених здійснюються відповідно до законодавства з дотриманням такої черговості:

податок з доходів фізичних осіб;

аліменти;

вартість одягу, взуття, білизни (крім вартості спецодягу);

вартість харчування, комунально-побутових та інших наданих послуг (крім вартості спецхарчування);

за виконавчими листами на користь громадян;

за виконавчими листами на користь юридичних осіб;

відшкодування матеріальних збитків, заподіяних засудженими державі під час відбування покарання.

Так за період з лютого 2016 по жовтень 2016, позивачем перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 37 026,91 грн. (205 705, 08 грн (сума нарахованої позивачем заробітної плати) *18 %).

Оскільки першочергово із заробітної плати засуджених відраховується податок на доходи фізичних осіб, то позивачем під час виконання свого обов`язку щодо сплати податку на доходи фізичних осіб правильно застосовано положення законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, а саме належним чином нараховано та утримано податок із заробітної плати засуджених, тобто 18 % від нарахованої суми заробітної плати. Надалі проведено утримання розміру аліментів, військового збору, витрат на харчування та комунально побутові послуги.

Аналізуючи зібрані по справі докази, зокрема відомості нарахування заробітної плати, платіжні відомості на видачу особистих коштів (а.с.28-74, 131-140), суд дійшов висновку про нарахування позивачем заробітної плати особам засудженим до позбавлення волі лише у грошовій формі. Отже, відповідач помилково дійшов висновку, що необхідно застосувати «натуральний» коефіцієнт до бази оподаткування, оскільки згідно з наведеними положеннями законодавства, оплата харчування не є самостійним доходом засуджених, а навпаки, належить до витрат, що несе засуджений під час відбування покарання.

Отже, відсутні порушення позивачем пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, пп.167.1 ст.167, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.176.2 «а» ст.176 Податкового Кодексу України.

Закріплений у ч.1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони серед іншого, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені долученими до матеріалів справи письмовими доказами, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позову, на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору у сумі 1921 грн. (а.с.2) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.77-79, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Державної установи "Кропивницька виправна колонія (№6)" (25006, Кіровоградська область, м.Кропивницький, вул.Яновського, 50, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (25006, м.Кропивницький, вул.Велика Перспективна, 55, ) про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 18.02.2019 року №.

Стягнути на користь Державної установи "Кропивницька виправна колонія (№6)" (), судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина