Справа № 824/213/19-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/213/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораш В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державна фіскальна служба України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

26.02.2019 року до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (позивач) до Державної фіскальної служби України (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо невидачі у встановлені законом строки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ліцензію на виробництво алкогольних напоїв, а саме виробництво пива нефільтрованого;

зобов`язати Державну фіскальну службу України видати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ліцензію на виробництво алкогольних напоїв, а саме здійснення виробництва пива нефільтрованого (насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об`ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203) за адресою: АДРЕСА_8 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що здійснюючи свою підприємницьку діяльність, виявила намір організувати виробництво пива нефільтрованого в зв`язку з чим звернулась до відповідача із заявою про видачу ліцензії на виробництво алкогольних напоїв до якої надала вичерпний перелік документів, які передбачені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Однак відповідач, діючи у спосіб не передбачений законом, повернув вказану заяву з непередбачених законом підстав, чим проявив протиправну бездіяльність.

З огляду на зазначене, звернулась до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання видати ліцензію на виробництво алкогольних напоїв, а саме здійснення виробництва пива нефільтрованого (насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об`ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203) за адресою: АДРЕСА_8 .

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, 22.03.2019 року надав суду письмовий відзив, в якому проти позову заперечував, оскільки, на його думку, позивач не надала для отримання ліцензії повний пакет документів, а саме документів, які підтверджують наявність власної лабораторії за місцем провадження діяльності, та документи, що підтверджують право користування приміщеннями та обладнанням, що забезпечують повний технологічний цикл виробництва алкогольних напоїв. Також вказував, що користуватись послугами лабораторій мають право лише виробники вин виноградних, вин плодово-ягідних та/або напоїв медових. З огляду на це просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою суду від 28.03.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 28.03.2018 року з повідомленням сторін.

За клопотанням представника відповідача судове засідання, призначене на 28.03.2018 року, відкладено на 16.04.2019 року з повідомленням учасників справи.

У вступній промові, що висловлена в судовому засіданні 16.04.2019 року, представник позивача підтримав позов у повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у вступній промові, що висловлена в судовому засіданні 16.04.2019 року, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Крім того, представниками сторін в судовому засіданні надані всі пояснення по суті спору. Водночас, представники сторін подали до суду заяви про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

30.11.2018 року фізична особа-підприємць ОСОБА_1 звернулась до Державної фіскальної служби України із заявою про видачу видачу ліцензії на виробництво алкогольного напою - пива нефільтрованого (а.с. 19-21).

До вказаної заяви позивачем додано наступні документи:

нотаріально посвідчену копію паспорта та РНОКПП суб`єкта господарювання (а.с.9-10);

оригінал витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с.11-12);

копію атестату виробництва, виданий позивачу, що засвідчує стан виробництва пива нефільтрованого світлого 11,5% "AMBEER" за адресою АДРЕСА_8 відповідно до ДСТУ 3888:2015 (а.с.13);

договір з акредитованою відповідно до законодавства лабораторією, а саме ДП "Чернівецький регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрологоії та сертифікації", відповідно до якого останнє зобов`язується здійснювати проведення випробувань пива за фізико-хімічними показниками та показниками безпеки; періодичність контролю згідно вимог НД (а.с. 14-17);

квитанцію, яка підтверджує внесення річної плати за ліцензію на суму 780,00 грн (а.с. 18).

Заява з доданими до неї документами надійшла на адресу відповідача 03.01.2019 року та зареєстрована за вх. ДФС №236/ФОП.

Листом Державної фіскальної служби України від 23.01.2019 року №3339/6/99-99-12-01-01-15 позивачу повернуто документи подані із заявою від 31.11.2018 року на доопрацювання (а.с.22-23). Вказаний лист мотивований тим, що користуватись послугами лабораторій, залучених на договірних засадах мають право лише виробники вин виноградних, вин плодово-ягідних та/або напоїв медових. Позивач не надав документів, що підтверджують наявність власної лабораторії за місцем провадження діяльності та документи, що підтверджують право користування приміщеннями та обладнанням, що забезпечує повний цикл виробництва. Крім того зазначав, що у наданих позивачем документах відсутня інформація щодо кодів УКТ ЗЕД продукції, яку має намір виробляти.

Вважаючи протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо невидачі у встановлені законом строки ліцензію на виробництво алкогольних напоїв, а саме виробництво пива нефільтрованого позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями врегульовано Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" 19.12.1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Зокрема, порядок видачі ліцензій на виробництво алкогольних напоїв унормовано ст.3 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 цієї статті ліцензії на виробництво спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового видаються суб`єктам господарювання - юридичним особам, а на виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів - усім суб`єктам господарювання.

Водночас, ч.ч. 5, 6 та 7 цієї ж статті визначено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додаються: копії засновницьких документів; атестат виробництва, виданий центральним органом виконавчої влади, уповноваженим відповідно до законодавства, а для малих виробництв виноробної продукції - зареєстрована декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства; договір з акредитованою відповідно до законодавства лабораторією (у разі відсутності власної акредитованої лабораторії) з перевірки якості та безпечності вин виноградних, вин плодово-ягідних та/або напоїв медових; документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. У заяві на видачу ліцензії на виробництво спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів зазначається визначена законом інформація. Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України, рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що Законом № 481/95-ВР встановлено вичерпний перелік документів, які необхідно суб`єкту господарювання надати уповноваженому органу разом з відповідною заявою для отримання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв. Заява повинна містити інформацію, яка визначена законом. Водночас конкретної форми заяви із вказівкою відповідних реквізитів Законом № 481/95-ВР не визначено.

Судом встановлено, що 30.11.2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою в якій просив видати ліцензію на виробництво конкретного алкогольного напою - пива нефільтрованого. До вказаної заяви додано перелік документів, що визначений статтею 3 Закону №481/95-ВР, а саме:

нотаріально посвідчену копію паспорта та РНОКПП суб`єкта господарювання;

оригінал витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець;

копію атестату виробництва, виданий позивачу, що засвідчує стан виробництва пива нефільтрованого світлого 11,5% "AMBEER" за адресою АДРЕСА_8 відповідно до ДСТУ 3888:2015;

договір з акредитованою відповідно до законодавства лабораторією, а саме ДП "Чернівецький регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрологоії та сертифікації", відповідно до якого останнє зобов`язується здійснювати проведення випробувань пива за фізико-хімічними показниками та показниками безпеки; періодичність контролю згідно вимог НД ;

квитанцію, яка підтверджує внесення річної плати за ліцензію на суму 780,00 грн.

Таким чином, позивач вчинила всі визначені Законом № 481/95-ВР умови, які необхідні для отримання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв.

Частиною 8 ст.3 Закону № 481/95-ВР визначено, що ліцензія або рішення про відмову у її видачі видається заявнику органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України, не пізніше 30 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови.

Судом встановлено, що листом від 23.01.2019 року №3339/6/99-99-12-01-01-15 відповідач повернув позивачу документи подані із заявою від 31.11.2018 року на доопрацювання. Вказаний лист мотивований тим, що користуватись послугами лабораторій, залучених на договірних засадах мають право лише виробники вин виноградних, вин плодово-ягідних та/або напоїв медових. Позивач не надав документів, що підтверджують наявність власної лабораторії за місцем провадження діяльності та документи, що підтверджують право користування приміщеннями та обладнанням, що забезпечує повний цикл виробництва. Крім того зазначав, що у наданих позивачем документах відсутня інформація щодо кодів УКТ ЗЕД продукції, яку має намір виробляти.

Разом з тим, підстав та способу повернення на доопрацювання поданої суб`єктом господарювання заяви Законом № 481/95-ВР не передбачено.

Як встановлено з матеріалів справи, заява позивача про видачу ліцензії на виробництво алкогольного напою - пива нефільтрованого з доданими до неї документами надійшли на адресу відповідача 03.01.2019 року та зареєстрована за вх. ДФС №236/ФОП, а ліцензія або рішення про відмову у її видачі відповідачем не видано у встановлений строк.

З наведеного слідує, що у відповідності до ч.8 ст.3 Закону № 481/95-ВР відповідачем не видано позивачу ліцензію або рішення про відмову у видачі ліцензії не пізніше 30 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів, що свідчить про бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо невидачі у встановлені законом строки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ліцензію на виробництво алкогольних напоїв .

В свою чергу, звертаючись до суду з даним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на протиправність висновків, що викладені в листі відповідача від 23.01.2019 року №3339/6/99-99-12-01-01-15, яким повернуто позивачу подані із заявою від 31.11.2018 року документи на доопрацювання.

Надаючи оцінку викладеним у листі від 23.01.2019 року №3339/6/99-99-12-01-01-15 висновкам та підставам, з підстав яких відповідачем повернуто позивачу подані із заявою від 31.11.2018 року документи на доопрацювання, суд зазначає наступне.

Доводи відповідача про те, що позивачем не надано документів, які підтверджують право користування приміщеннями та обладнанням, що забезпечує повний цикл виробництва судом відхиляються, оскільки Законом № 481/95-ВР встановлено вичерпний перелік документів, які необхідні для отримання ліцензії, та заборону вимагати інших документів, крім тих, які визначені законом. Факт наявності повного технологічного циклу виробництва пива нефільтрованого засвідчується атестатом виробництва, який наданий позивачем на виконання вимог закону.

Також судом відхиляються і доводи відповідача про ненадання позивачем документів, які підтверджують наявність власної лабораторії. Так, ч.5 ст.3 Закону № 481/95-ВР, якою встановлено вичерпний перелік документів для отримання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв, передбачає вимогу надання договору з акредитованою відповідно до законодавства лабораторією (у разі відсутності власної акредитованої лабораторії) з перевірки якості та безпечності вин виноградних, вин плодово-ягідних та/або напоїв медових. Оскільки позивач, виявила намір отримати ліцензію для виробництва пива нефільтрованого, а не для виробництва вина чи напоїв медових, то доводи відповідача про ненадання позивачем документів, які підтверджують наявність власної лабораторії не ґрунтуються на законі, так як таких Законом №481/95-ВР не передбачено.

В частині доводів відповідача про відсутність у документах позивача інформації щодо кодів УКТ ЗЕД продукції, яку вона має намір виробляти, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону № 481/95-ВР пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об`ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203.

Частиною 12 статті 3 Закону № 481/95-ВР визначено, що на виробництво спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів видаються окремі ліцензії на кожен вид діяльності, а в ліцензіях на виробництво алкогольних напоїв також зазначаються коди 2103 90 30 00, 2106 90, 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД залежно від виду продукції, що вироблятиметься.

З аналізу даної норми закону вбачається, що код УКТ ЗЕД зазначається у ліцензії на кожен вид продукції, що вироблятиметься.

Оскільки, ліцензія на виробництво алкогольних напоїв відповідно до ч.7 цієї ж статті видається органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України, то і обов`язок зазначення коду УКТ ЗЕД, залежно від виду продукції, покладається на відповідний орган виконавчої влади під час видачі ліцензії, а не на суб`єкта господарювання у його заяві.

З огляду на зазначене вище, суд приходить до висновку, що відповідач у строк визначений ч.8 ст.3 Закону № 481/95-ВР не вчинив дії які передбачені вказаною нормою законодавства (не видав ліцензію, або ж прийняв рішення про відмову у її видачі) чим проявив протиправну бездіяльність, яка порушує право позивача на отримання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв.

Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо невидачі у встановлені законом строки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ліцензію на виробництво алкогольних напоїв підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Державну фіскальну службу України видати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ліцензію на виробництво алкогольних напоїв, а саме здійснення виробництва пива нефільтрованого (насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об`ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203) за адресою: АДРЕСА_8, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч. 3-4 ст. 245 КАС України).

Із змісту вказаних норм вбачається, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст. 245 КАС України.

Як зазначалось вище, Законом № 481/95-ВР встановлено вичерпний перелік документів, які необхідно суб`єкту господарювання надати уповноваженому органу разом з відповідною заявою для отримання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв.

Частиною 8 ст.3 Закону № 481/95-ВР визначено, що ліцензія або рішення про відмову у її видачі видається заявнику органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України, не пізніше 30 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови.

Отже, за наслідками розгляду відповідачем заяви про отримання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв та доданих до неї документів має видати ліцензію або видати рішення про відмову у її видачі, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Судом встановлено, що позивач вчинив всі визначені Законом № 481/95-ВР умови, які необхідні для отримання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв, а висновки відповідача за яким позивачу повернуто подані із заявою від 31.11.2018 року документи на доопрацювання не відповідають вимогам цього Закону.

Оскільки позивачем виконано всі визначені Законом № 481/95-ВР умови, які необхідні для отримання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, то, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання Державну фіскальну службу України видати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ліцензію на виробництво алкогольних напоїв, а саме здійснення виробництва пива нефільтрованого за адресою: АДРЕСА_8, підлягають задоволенню.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування дотримання ним вимог Закону №481/95-ВР при розгляді заяви позивача про отримання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв та доданих до неї документів та правомірність повернення вказаних документів позивачу для доопрацювання.

В ході судового розгляду належними засобами доказування доведено протиправну бездіяльність відповідача, а також виконання всіх визначених законом умов позивачем, які необхідні для отримання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв - пива нефільтрованого.

З огляду на зазначене, на підставі ч.4 ст. 245 КАС України, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, позовна вимога про зобов`язання відповідача видати ліцензію на виробництво алкогольних напоїв підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 21.02.2019 року.

Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1921,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо невидачі у встановлені законом строки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ліцензії на виробництво алкогольних напоїв, а саме виробництво пива нефільтрованого.

3. Зобов`язати Державну фіскальну службу України видати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ліцензію на виробництво алкогольних напоїв, а саме виробництва пива нефільтрованого (насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об`ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203) за адресою: АДРЕСА_8 .

4. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1921 (тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Державна фіскальна служба України (04053, м.Київ, Львівська площа, 8, код ЄДРПУО 39292197).

Суддя Григораш В.О.