Справа № 161/4846/19
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/4846/19
Провадження № 2-а/161/179/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої – судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань – Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до старшого інспектора роти «ТОР» УПП у Волинській області лейтенанта поліції Косинського Миколи Федоровича про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до старшого інспектора роти «ТОР» УПП у Волинській області лейтенанта поліції Косинського Миколи Федоровича про визнання дій протиправними та скасування постанови.

Свій позов обґрунтовує тим, що 16 березня 2019 року старшим інспектором роти «ТОР» УПП у Волинській області Косинським М.Ф.винесено постанову серії НК №591034, на підставі якої його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, з накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, за те, що він 16.03.2019 року о 03 год. 05 хв., керуючи автомобілем «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вулиці Потебні, що в місті Луцьку, в порушення п. 1.5 ПДР України, перетнув горизонтальну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, та в порушення п.п. 2.1 (ґ) ПДР України, не пред’явив поліс (сертифікат) обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак, він вважає, що в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень і він безпідставно притягнутий до відповідальності. У зазначений у постанові час він слідував по своїй смузі, і з метою обгону транспортного засобу, який слідував зі швидкістю менше ніж 30 км/год., а саме патрульного автомобіля, перетнув переривчасту, а не суцільну, лінію, і що страховий сертифікат «Зелена картка», який діє в тому числі на території України, він пред’являв, як і інші документи. А тому, просить визнати протиправною та скасувати постанову серії НК №591034 від 16.03.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач в судовому засіданні 06.05.2019 року вимоги позову підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.05.2019 вимоги позову не визнав, заперечував щодо їх задоволення. Вказував на те, що факт вчинення правопорушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор інспектора, а тому, постанова є законною та обґрунтованою, відповідачем було правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення.

Заслухавши доводи сторони позивача, заперечення сторони відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З матеріалів справи вбачається, що 16 березня 2019 року старшим інспектором роти «ТОР» УПП у Волинській області Косинським М.Ф.було виявлено порушення Правил дорожнього руху, яке полягало в тому, що водій автомобіля «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись 16.03.2019 року о 03 год. 05 хв., по вулиці Потебні, що в місті Луцьку, перетнув горизонтальну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п. 1.5 ПДР України. Разом з тим, останній після зупинки транспортного засобу, не пред’явив поліс (сертифікат) обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), чим порушив п.п. 2.1 (ґ) ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектором поліції було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення НК №591034 від 16.03.2019 року щодо ОСОБА_2, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 8.5.1. Правил дорожнього руху визначено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил (лінії горизонтальної розмітки мають білий колір).

Горизонтальна розмітка відповідно до п 1.1. розділу 34 Правил дорожнього руху має таке значення: (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Згідно п. 7.2.1. ДСТУ розмітку за номером 1.1. застосовують для позначення смуг руху та розділення транспортних потоків на дорогах, що мають не більше ніж три смуги руху в обох напрямках на ділянках з небезпечною видимістю, де відстань видимості зустрічного дорожнього транспортного засобу менша ніж мінімальна; де заборонено обгін усім дорожнім транспортним засобам.

Частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - «КУпАП») установлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, застосування уповноваженим на те органом і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетентності, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до статті 280 Кодексу про адміністративні правопорушення - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Оглядом матеріалів позову встановлено, що постанова серії НК №591034 в частині притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Вказана постанова не підтверджена жодними доказами вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Так, з представленого суду відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції не вдається за можливе встановити факт перетину позивачем горизонтальної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1.

Тобто, вищевказаний відеозапис не є в розумінні ст. ст. 73, 75, 76 КАС України належним, достовірним та достатнім доказом факту вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки він не містять конкретної інформації щодо предмета доказування.

Будь-яких інших доказів, в тому числі пояснень свідків, до матеріалів справи не долучено.

Стосовно прийнятої відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, то суд вважає, що остання в цій частині також не відповідає вимогам закону, а доводи відповідача про те, що позивач не пред’явив поліс (сертифікат) обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), є безпідставними, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пп. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтверджені документи (посвідчення).

Відповідно до пп. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Вимогами статті 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Проте, згідно п. 21.3 ст. 21 цього ж Закону, при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

При цьому, нормами п. 21.3 ст. 21 зазначеного Закону не передбачено, що водій транспортного засобу не зобов'язаний пред'являти страховий поліс на вимогу працівників поліції при обставинах, не зазначених в п. 21.2 ст. 21 Закону.

Згідно зі ст. 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати перевірку наявності чинного на території України договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які перетинають державний кордон України, незалежно від належності та місця реєстрації транспортного засобу.

Статтею 10 вищевказаного Закону передбачено, що укладаються такі види договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності: внутрішній договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - внутрішній договір страхування); договір міжнародного обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - договір міжнародного страхування). Внутрішні договори страхування діють виключно на території України. Договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом «Зелена картка», що визнається і діє в цих країнах. Під час в'їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов'язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Вищевказане дає підстави для висновку, що позивач як власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов'язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності, та у випадках передбачених законом пред’явити останній на вимогу поліцейського.

В судовому засіданні позивач не заперечував той факт, що внутрішнього договору страхування цивільно-правової відповідальності у нього на момент зупинки транспортного засобу не було, разом з тим він мав при собі сертифікат міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка», який і був пред’явлений на вимогу поліцейському.

З наданого позивачем сертифікату міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» встановлено, що країна Україна присутня в переліку країн відвідання, на які поширюється вищевказана картка.

Крім цього, вищевказаним відеозаписом з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції доводиться та обставина, що саме цей сертифікат міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» і був пред’явлений на вимогу поліцейському.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виносячи оскаржувану постанову відповідач мав дотриматися вимог закону і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості, оцінюючи всі обставини справи в сукупності.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи недоведеність правомірності свого рішення відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про скасування постанови підлягають до задоволення шляхом скасування постанови і закриття справи.

Вимоги позивача про визнання протиправними дій інспектора при винесенні оскаржуваної постанови не відповідають встановленим законом способам захисту порушених прав і до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 20, 72, 73, 74, 76, 77, 90, 243-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Постанову старшого інспектора роти «ТОР» УПП у Волинській області лейтенанта поліції Косинського Миколи ФедоровичаНК №591034 від 16.03.2019 року про визнання ОСОБА_2винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП – скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 11.05.2019.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій