Справа № 0740/972/18
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3626/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

суддя в 1-й інстанції Іванчулинець Д.В.,

час ухвалення рішення 06.02.2019 року,

місце ухвалення рішення м.Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 06.02.2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 13.06.2017 за № 298229-13 (форма Ф).

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що базою оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток, які перебуваються у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Відповідно до даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно позивач на момент винесення податкового-повідомлення рішення був власником квартири, загальною площею 300,50 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, проте 21.08.2017 року згідно з даними Державного реєстру прав власності на нерухоме майно позивачем було внесено зміни об'єкту нерухомого майна з квартири на житловий будинок, але зміна призначення нерухомого майна (частки) матиме юридичні наслідки тільки після проведення його державної реєстрації і внесення відповідного запису до реєстру прав на нерухоме майно. Враховуючи наведені обставини, відповідач наголошує, що при визначенні позивачу податкового зобов'язання діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, оскільки для визначення суми податку було використано дані Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно яких ОСОБА_1 на момент винесення податкового повідомлення-рішення був власником квартири, загальною площею 300,50 кв. м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1

Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач 01.08.2017 року отримав податкове повідомлення - рішення від 13.06.2017 року за № 298229-13(форма Ф), яким нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 25 414,09 гривень.

Не погоджуючись з сумою нарахованого податку, що вказана в податковому повідомленні - рішенні від 13.06.2017 року за № 298229-13(форма Ф), позивач звернувся з заявою до Мукачівської ОДПІ, але станом на 08 вересня 2018 року жодного роз'яснення не отримав.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Податкового кодексу України (далі ПК України) в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

У ст. 10 ПК України, якою встановлено перелік місцевих податків, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки прямо не вказаний. Натомість є податок на майно, який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено п. 7.1 ст. 7 ПК України. Так, відповідно до ст. 265 ПК України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно з ПК України є місцевим податком.

Так, відповідно до п. 8.3 ст. 8 ПК України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Водночас, відповідно п. 4.4 ст. 4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків віднесено Податковим кодексом до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст. 143 Конституції України.

Отже, Верховна Рада не може безпосередньо своїм рішенням запровадити такі податки як місцеві на відповідних територіях.

Так, відповідно до п. 10.3 ст. 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

Згідно п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 12.3.1 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначені ст. 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп. 12.3.3 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

При цьому згідно з п. 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 цього Кодексу.

Відповідно пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, місцеві ради за ПК України мають обов'язково встановити (відповідним рішенням місцевої ради) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки і вирішити питання (на власний розсуд), чи запроваджувати податок (і в яких розмірах) на майно, відмінне від земельної ділянки. Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Відповідно до додатку 1 "Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території м. Мукачево" рішення 79 сесії Мукачівської міської ради 6-го скликання від 25 червня 2015 року за № 1473 Про встановлення розміру ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території м. Мукачево визначено поняття:

об'єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки;

квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання;

прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну;

житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень.

Згідно до характеристики будівель і споруд технічного паспорту об'єкта житлової нерухомості, що знаходиться в м. Мукачево, по вул. Духновича 27/2, виготовлений КП Мукачівським МБТІ та ЕО, до складу вищезазначеного об'єкта житлової нерухомості входить: житловий будинок, літня кухня, сарай, навіс, споруди, мощення (а.с. 10-17).

Таким чином, згідно будівельно-технічних характеристик, суд дійшов висновку, що вищезазначений обєкт житлової нерухомості не є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання, а тому не може бути визначене як квартира.

Відповідно до даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно позивач на момент винесення податкового-повідомлення рішення був власником квартири, загальною площею 300,50 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, проте 21.08.2017 року згідно з даними Державного реєстру прав власності на нерухоме майно позивачем було внесено зміни об'єкту нерухомого майна з квартири на житловий будинок.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що згідно інформаційної довідки КП Мукачівського МБТІ та ЕО № 1845 від 03 серпня 2017 року, при реєстрації була допущена технічна помилка і домоволодіння помилково було зареєстроване як квартира (а.с. 18).

Відповідно до п. 3.2 ст. 266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків.

Згідно п. 7.3 ст. 266 ПК України у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Колегія суддів наголошує, що позивач неодноразово звертався до Мукачівської ОДПІ із заявою, про скасування неправомірно нарахованого податку згідно податкового повідомлення рішення від 13.06.2017 року № 298229-13 (форма ф) та додавав копії правовстановлюючих документів на обєкт житлової нерухомості, що знаходиться в м. Мукачево, по вул. Духновича 27/2, але відповідь на вищезазначену заяву позивач не отримав (а.с. 22-23).

Вірними є втсновки суду першої інстанції, що помилка яка була допущена при реєстрації і житловий будинок помилково був зареєстрований як квартира, виникла не з вини позивача, а з вини посадових осіб, якими було оформлено позивачу правовстановлюючі документи та здійснено реєстрацію речових прав у державному реєстрі. В подальшому ця помилка була виправлена суб'єктом владних повноважень, а тому позивач не повинен нести відповідальність, через помилки посадових осіб, які проводили реєстрацію речових прав у державному реєстрі.

Таким чином, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками обєктів житлової нерухомості за 2016 рік був нарахований Головним управлінням ДФС у Закарпатській області передчасно, оскільки згідно даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно позивач помилково зазначений як власник квартири а не житлового будинку.

Листом Державної податкової адміністрації України від 20.05.2011 р. за N 6082/5/10-1016 роз'яснено, що положеннями п. 56. 21 ст. 56 Кодексу встановлено, що у разі якщо норма Податкового кодексу України або іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 13.06.2017 року № 298229-13 (форма ф) на суму 25 414,09 грн. підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 0740/972/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає за винятками, визначеними ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула

Повне судове рішення складено 15 травня 2019 року.