Справа № 360/1234/19
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1234/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Петросян К.Є.,

за участю: секретаря судового засідання - Грищенко М.І.,

без сторін,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

25.03.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі позивачі) до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області (далі УПФУ в м.Сєвєродонецьку або відповідач) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначено наступне.

До жовтня 1997 року позивачі проживали в м. Сєвєродонецьку та отримували пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1. Надалі виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку з чим виплату пенсій припинено.

14.08.2018 представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_4 М., звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявами про перерахунок та поновлення виплати пенсій за віком на пільгових умовах за списком № 1 з 07.10.2009 із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючим пенсіонерам, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 відповідно до пенсійної реформи України.

Відповідачем виплату пенсій не поновлено. Листами № 14336/02-21 та№ 14337/02-21 від 31.08.2018 повідомлено, що відповідно до п. 1.5 Порядку № 22-1 заява про поновлення виплати пенсії подається особисто.

Вказані дій відповідача 21.09.2018 оскаржені представником позивачів у судовому порядку. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду у від 27.11.2018 по справі № 1240/2908/18 зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про призначення/перерахунок пенсії від 14.08.2018. Рішення суду набрало законної сили ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019.

Натомість, рішеннями УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 6815/21/2018 та № 68/21/2018 від 11 березня 2019 в поновленні виплати пенсій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

В обґрунтування прийнятих рішень управлінням зазначено, що відповідно до п.1.5 Порядку № 22-1 заява про поновлення виплати пенсії подається особисто. Звернення надіслано поштою, документ, шо посвідчує особу ОСОБА_1 ніким не завірено. Також зазначено, що законодавством не визначено порядок виплати і доставки пенсії пенсіонерам, які постійно проживають в Ізраїлі.

Вважаючи протиправними рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 6815/21/2018 та № 68/21/2018 від 11.03.2019 про відмову в поновленні виплати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пенсій за віком на пільгових умовах за списком № 1, позивачі звернулися до суду та просять:

- визнати протиправним рішення УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області №6815/21/2018 від 11.03.2019 про відмову поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_2 ; №6816/21/2018 від 11.03.2019 про відмову поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_3 ;

- зобов`язати УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з 07.10.2009, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 відповідно до пенсійної реформи України та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Ухвалою суду від 01.04.2019 відкрито провадження у справі за позовом заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.1-2).

У судове засідання позивачі та їх представник не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідно до позовної заяви розгляд справи просили здійснювати за їх відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. 17.04.2019 через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено наступне (а.с.41-44).

21.08.2018 на адресу УФПУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області поштовим зв`язком надійшли заяви позивачів про призначення/перерахунок пенсії від 14.08.2018.

До заяв були додані нотаріально посвідчені копії довіреності від 11.07.2018 року, паспортів позивачів (термін дії яких закінчився у 2007 році), картки платника податків, оригінал заяви про перерахування пенсії на банківський рахунок від 14.08.2018 та копія паспорта на ім`я ОСОБА_1

Листами від 31.08.2018 року №№ 14336/02-21, 14337/02-21 УФПУ в м. Сєвєродонецьку роз`яснено про порядок звернення із заявою про поновлення пенсії.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 у справі №1240/2908/18 зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяви позивачів про призначення/перерахунок пенсії від 14.08.2018.

На виконання даного судового рішення управлінням прийняті рішення про відмову в поновленні пенсії позивачам від 11.03.2019 року №№ 6815/2018, 6816/2018 з тих підстав, що до заяви не надано жодного документу, який би підтверджував те, що позивачі не отримують пенсію в державі проживання.

Також, пунктом 1.5. Порядку № 22-1 передбачено, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником. Тобто, зазначена норма передбачає особисте звернення пенсіонера або його законного представника до органу Пенсійного фонду України, де особа перебувала на обліку.

Зауважив, що представництво за законом (яке базується на законі і передбачене законом) та представництво за довіреністю (яке базується, зокрема на договорі) є різними за змістом правовідносинами представництва. Представництво за довіреністю не є представництвом за законом у розумінні цивільного законодавства, вищезазначені заяви не приймаються від довірених осіб, тобто представників пенсіонерів за довіреністю.

Крім того, пунктом 1.7 Порядку №22-1 чітко визначено, що заява про поновлення пенсії поштою не пересилається.

Позивачі не звернулись до управління особисто. Позивачі звернулись нібито через представника за довіреністю, особу якого в управлінні не було встановлено. Копія документу, яка посвідчує особу ОСОБА_1 не завірена. Звернення було надіслане поштовим відправленням.

Відповідно до пункту 2.9 Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії) повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до пункту 2.22 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Останнє свідчить про те, що місце проживання (реєстрації) повинно бути на території України.

До управління позивачі та їх представник особисто не звернулись, особи їх не були посвідчені (встановлені), оскільки документи надійшли до управління поштою. Поштовим відправленням до управління надано копію паспорта громадянина України позивачів для виїзду за кордон, в якому місце постійного проживання крім держави Ізраїль адреси проживання не зазначено. Також термін дії зазначеного паспорту закінчився. Копія паспорту представника за довіреністю ніким не завірена.

Позивачами не надано до управління оригіналу паспорта або іншого документа, що засвідчує вік. Надано копію з копії документа, який посвідчує особу позивачів під час перетинання державного кордону та під час перебування за кордоном. Документ, який посвідчує особу позивачів на території України (паспорта громадянина України) до управління не надано. У зв`язку із зазначеним, неможливо встановити факт відсутності у позивачів іноземного громадянства.

Місцем фактичного проживання в заяві позивачів зазначено державу Ізраїль. Будь-якого документа про місце фактичного проживання позивачів в межах України до управління не надано. Законодавством України про пенсійне забезпечення, зокрема, Законом № 1058 не визначено порядок призначення (поновлення) та виплати і доставки пенсій пенсіонерам, які постійно проживають в Ізраїлі.

На час звернення позивачів із заявою про поновлення виплати пенсії взагалі відсутній законодавчо встановлений механізм призначення (перерахунку, поновлення) та виплати пенсій пенсіонерам, які постійно проживають в державах, з якими не укладено міжнародних договорів щодо пенсійного забезпечення (зокрема, Ізраїль).

На підставі викладеного та відповідно до частини 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» були прийняті рішення про відмову позивачам в поновленні пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з тим, що:

- позивачі не звернулись до управління особисто;

- позивачі не надали оригіналу паспорту або іншого документу, що засвідчує вік;

- позивачами не надано документу, який посвідчує особу на території України (паспорту громадянина України);

- позивачами надіслано копію з копії паспорта, термін дії якого закінчився;

- неможливо встановити факт відсутності іноземного громадянства;

- позивачами не підтверджено факт відсутності отримання пенсії в державі проживання;

- позивачами не надано будь-якого документа про місце фактичного проживання в межах України, що унеможливлює виплату пенсії навіть при наявності всіх підстав для її поновлення;

- відсутній законодавчо встановлений механізм призначення (перерахунку, поновлення) та виплати пенсій пенсіонерам, які постійно проживають в державах, з якими не укладено міжнародних договорів щодо пенсійного забезпечення (зокрема, Ізраїль);

- норми статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування по те, що право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, на цей час неконституційними не визнані.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з примірника позову для управління, позивачі звернулися до суду 20.03.2019, хоча ставлять питання про порушення своїх прав з 07.10.2009.

У даному випадку управління вважає, що позивачами пропущено шестимісячний строк для звернення до суду і заява про поновлення пропущеного строку не подана.

Відповідно до ст. 47 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Отже, про порушення свого права на виплату пенсії, як вважають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вони повинні були дізнаватися 26 числа кожного місяця, за який їм не було виплачено пенсію.

Таким чином, при належному добросовісному відношенні позивачі не були позбавлені можливості звернутись до суду з позовом в межах строку, встановленого КАС України, проте таким правом не скористалися.

Щодо вимоги про компенсацію втрати частини доходів зазначив, що УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області нарахування пенсії позивачам не проводилось. Тому, вимога про компенсацію втрати частини доходів є безпідставною.

Крім того, відсутні підстави щодо встановлення контролю виконання судового рішення.

На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за необґрунтованістю.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є громадянином України, що підтверджується закордонним паспортом серії НОМЕР_1 , виданий 25.07.1997, термін дії до 25.07.2007 (а.с.32).

ОСОБА_3 є громадянкою України, що підтверджується закордонним паспортом серії НОМЕР_2 , виданий 25.07.1997, термін дії до 25.07.2007 (а.с.33).

До жовтня 1997 року позивачі проживали в м. Сєвєродонецьку та отримували пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1. Надалі виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку з чим виплату пенсії позивачам припинено.

14.08.2018 представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_1 ., звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявами про перерахунок та поновлення виплати пенсій за віком на пільгових умовах за списком № 1 з 07.10.2009 із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючим пенсіонерам, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 відповідно до пенсійної реформи України.

Листами № 14336/02-21 та№ 14337/02-21 від 31.08.2018 відповідачем повідомлено, що відповідно до п. 1.5 Порядку № 22-1 заява про поновлення виплати пенсії подається особисто, у зв`язку із чим у поновленні пенсії відмовлено.

Вказані дії відповідача були оскаржені представником позивачів у судовому порядку.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду у від 27.11.2018 по справі №1240/2908/18 зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про призначення/перерахунок пенсії від 14.08.2018 (а.с.12-15).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду віл 20.02.2019 апеляційну скаргу УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 у справі №1240/2908/18 повернуто заявникові (а.с.16)

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 по справі №1240/2908/18 УПФУ в м.Сєвєродонецьку повторно розглянуто заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що надійшли до управління поштовим зв`язком та прийняті рішення від 11.03.2019 №6815/21/2018 і №6816/21/2018 про відмову в поновленні пенсії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно (.а.с17-22).

Підставою для винесення даних рішень слугувала, у тому числі, та обставина, що заява про поновлення виплати пенсії подана не особисто; звернення надіслано поштою, документ, шо посвідчує особу ОСОБА_1 ніким не завірено; законодавством не визначено порядок виплати і доставки пенсії пенсіонерам, які постійно проживають в Ізраїлі.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями відповідача позивачі звернулися до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058- ІV).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року N 25-рп/2009 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначені положення визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, суд зазначив, що право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

З огляду на наведене, суд зауважує, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як громадяни України мають право на виплату призначеної їм пенсії.

Пунктом 1.5 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління (далі Порядок), серед іншого, передбачено, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Згідно з пунктом 2.9 цього Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (пункт 2.22 Порядку).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивачів до заяв про перерахунок та поновлення виплати пенсії додано копії паспортів для виїзду за кордон на ОСОБА_5 , серії НОМЕР_1 , виданий 25.07.1997, термін дії до 25.07.2007 та на Семьошкіна Фаїну, серії НОМЕР_2 , виданий 25.07.1997, термін дії до 25.07.2007 (а.с.32-33).

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, судом надіслано до Департаменту консульської служби МВС України судовий запит щодо витребування інформації чи є позивачі громадянами України, чи приймалось рішення про припинення громадянства зазначених осіб, чи видавався їм інший примірних паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с.79).

Разом з тим, на час розгляду справи відповідь на адресу суду Департаментом консульської служби МВС України не надана, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості підтвердити або спростувати вказані обставини, які до того ж слугували підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних рішень.

При цьому суд зауважує, що відповідно до пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Згідно пункту 4.2 Порядку орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, УПФУ в м.Сєвєродонецьку не позбавлене права вимагати додаткові документи, передбачені законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

За наведених обставин суд зауважує, що при прийнятті оскаржуваних рішень УПФУ в м.Сєвєродонецьку мало право з`ясувати питання щодо громадянства України у позивачів або ж його припинення, а також наявність чи відсутність у них іншого примірнику паспорта громадянина України для виїзду за кордон, оскільки термін дії наданих паспортів закінчився.

Натомість, не з`ясовуючи вказані питання шляхом витребування додаткових документів, відповідачем на підставі наданих представником позивачів документів винесено оскаржувані рішення, що суд вважає передчасним.

Посилання відповідача на ненадання позивачами документів, що підтверджують місце їх проживання (реєстрації) в Україні суд вважає необґрунтованими, оскільки статтею 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовним або іншими ознаками.

Частиною другою статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, позивачі, як громадяни України, мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Доводи відповідача щодо відсутності звернення позивачів особисто із заявою про перерахунок пенсії суд вважає безпідставними, оскільки зазначене питання вже було предметом розгляду в іншій судовій справі.

Зокрема, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 у справі №1240/2908/18 за позовом представника ОСОБА_6 .М. в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, встановлено «можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою» (а.с12-15).

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про незаконність прийнятих відповідачем рішень від 11.03.2019 №6815/21/2018 та №6816/21/2018 та відповідно їх скасування.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати розмір та поновити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з відповідним нарахуванням компенсації втрати частини доходів із застосуванням всіх підвищень та здійснити осучаснення пенсії, суд вважає її передчасною, внаслідок не з`ясування спірних питань щодо громадянства України у позивачів.

З огляду на встановлені обставини справи суд вважає за можливе в цій частині обрати належний спосіб захисту відновлення порушеного права шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про призначення/перерахунок пенсії від 14.08.2018.

Посилання відповідача щодо пропуску позивачами строку звернення до суду є безпідставними, оскільки матеріалами справи встановлено, що оскаржувані рішення були винесені УПФУ в м.Сєвєродонецьку на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 у справі №1240/2908/18.

В свою чергу, з рішення суду вбачається, що із відповідними заявами про поновлення та перерахунок пенсії позивачам представник ОСОБА_1 звернувся 14.08.2018.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачами при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 1536,80 грн згідно квитанцій від 20.03.2019 (а.с.3-4).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню лише з корегуванням способу захисту порушеного права, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 768,40 грн стягнути на користь позивачів за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_7 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 11.03.2019 №6815/21/2018 про відмову поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 ОСОБА_2 .

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 11.03.2019 №6816/21/2018 про відмову поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 ОСОБА_7 .

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення/перерахунок пенсії від 14.08.2018.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_7 про призначення/перерахунок пенсії від 14.08.2018.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (ідентифікаційний код 21792459, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (ідентифікаційний код 21792459, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) на користь ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя К.Є. Петросян