Справа № 263/15392/18
Суддя: Шатілова Л. Г.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження F 2-а/263/48/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Ничипорук А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції 1 батальйону 2 роти лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що постановою відповідача серії ЕАВ F716567 від 06.11.2018 року до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за те, що він 06.11.2018 року, о 10 год. 26 хв., у м. Маріуполі поблизу будинку F175 по пр. Будівельників, проїхав на заборонений сигнал світлофора (жовте світло). З даною постановою він не згоден, посилаючись на те, що 06.11.2018 року, о 10 год. 26 хв., він рухався по проспекту Будівельників, навпроти будинку F175 у місті Маріуполі в напрямку вул. Гранітної, керуючи автомобілем Lexus RX 350,д.н. АН 9872 KB, перебуваючи у лівій смузі, побачив за 10 метрів до стоп-лінії, що почав блимати зелений сигнал світлофору, позаду нього на швидкості, що значно перевищувала його, наближався інший автомобіль, з правого боку від нього їхав автомобіль патрульної поліції. Він не мав змоги зупинитися, оскільки в такому разі його дії призвели б до скоєння аварійної ситуації та скоєння ДТП та, можливо, отримання травмування інших учасників дорожнього руху. Щоб не здійсняти різке гальмування, та не скоювати дії, що б мали непоправні наслідки він продовжив рух. Коли його авто знаходилося перед стоп-лінією загорівся жовтий сигнал світлофору, а він продовжив рух свого авто, відповідно до п. 8.11. Правил дорожнього руху та після проїзду світлофору він одразу був зупинений співробітником патрульної поліції інспектором Бардахом С.Ф. На його вимогу про зупинення транспортного засобу, яке рухалося позаду нього і створювало погрозу зіткнення з його авто у задню частину - зупинено не було, хоча інше авто, що їхало позаду зупинилося перед світлофором з заїздом передніх коліс за стоп-лінію. На підставі викладеного просить скасувати оскаржувану постанову серії ЕАВ F716567 від 06.11.2018 року, а провадження по справі закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позову підтримав з вищевикладених підстав та просив задовольнити позов.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що під час патрулювання 06.11.2018 року інспектором роти F2 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 у Центральному районі м. Маріуполя по пр. Будівельників біля будинку 175, близько 10 год. 26 хв. було помічено транспортний засіб Lexus RX 350, д.н. НОМЕР_1, який проїхав світлофор на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.ґ ПДР України, після чого був зупинений поліцейським. Вказані обставини підтверджуються наявним відеозаписом з реєстратора патрульного встановленого в патрульному автомобілі. Інспектор підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому предFявити документи, передбачені вимогами п. 2.1. Правил дорожнього руху України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, розFяснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу відносно гр. ОСОБА_1 була винесена постанова за ч. 2 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови. Позивача було ознайомлено зі змістом постанови, запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу, на що правопорушник погодився. На підставі викладеного та того, що позивач жодного доказу на обґрунтування своєї позиції до суду не надав, просив в задоволенні позову відмовити та розглянути справу у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою інспектора Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції 1 батальйону 2 роти лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії ЕАВ F716567 від 06.11.2018 року до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, саме за те, що він 06.11.2018 року, о 10 год. 26 хв. у м. Маріуполі поблизу будинку F175 по пр. Будівельників, проїхав на заборонений сигнал світлофора (жовте світло), чим порушив вимоги п. п. 8.7.3 «ґ» ПДР.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року F 1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху України жовтий сигнал забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналу.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розFїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звFязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субFєкта владних повноважень обовFязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З метою фіксування правопорушення, забезпечення дотримання ПДР у відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 40 «Застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» Закону України «Про Національну поліцію» вищевказаний факт правопорушення було зафіксовано на відеорегістраторі, встановленому в службовому автомобілі патрульної поліції.

Так, з наданого відповідачем відеозапису інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, вбачається, що останній здійснив проїзд світлофору та перетин дорожнього знаку 5.62 "Місце зупинки" на заборонений жовтий сигнал світлофора, тому суд приходить до висновку про те, що порушення ОСОБА_1 п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху мало місце.

Що стосується посилань позивача на п. 8.10, 8.11 ПДР України, то вони є безпідставними.

Пунктом 8.10 ПДР встановлено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (п. 8.11 ПДР).

Пункт п. 8.11 ПДР, на який посилається позивач, дозволяє водіям рухатися далі лише за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, проте, позивач не довів, що в разі здійснення ним зупинки перед світлофором він не забезпечив би безпеку дорожнього руху, а отже позивач необґрунтовано посилається на п. 8.11 ПДР, як на підставу своїх вимог.

При цьому вказані положення ПДР України в даному випадку не можуть бути застосовані, оскільки позивачем на обґрунтування доводів позову не надано доказів того, що у разі здійснення ним екстреного гальмування під час включення жовтого сигналу світлофору це призвело б до небезпеки для інших учасників дорожнього руху.

Як видно із наданого відеозапису, до наближення до світлофора автомобіля позивача заздалегідь ввімкнувся жовтий миготливий сигнал світлофора, тому можна прийти до висновку, що цей час давав можливість позивачу у разі належної уважності зупинити транспортний засіб шляхом зниження швидкості не вдаючись до екстреного гальмування перед світлофором, при цьому доказів наявності перешкод у позивача для здійснення гальмування суду не надано.

Відповідно до п. 2.3.6 ПДР України, водій керуючи автомобілем, зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі.

Суд вважає, що за умови дотримання ОСОБА_1 вимог п/п. «б» п. 2.3 ПДР, а саме: якби він був уважним і стежив за дорожньою обстановкою, позивач не допустив би порушень ПДР, оскільки рухаючись зі швидкістю, встановленої в місті, він побачив би жовтий миготливий сигнал світлофора, а тому, враховуючи дорожню обстановку, повинен був вжити заходи для зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу на забороняючий жовтий сигнал світлофора відповідно до ПДР.

При цьому, позивач керував автомобілем в суху і ясну погоду з сухим асфальтним покриттям а тому, перетинаючи перехрестя на жовтий сигнал світлофора, він не діяв відповідно до п.п. 8.11 Правил дорожнього руху,оскільки він мав можливість зупинити транспортний засіб у місці передбаченому пунктом 8.10 ПДР України,не вдаючись до екстреного гальмування.

Відповідно до розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України F1395 від 07 листопада 2015 року поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Приведені норми чинного законодавства України та конкретні обставини справи дають підстави обґрунтовано вважати про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому жодного доказу, який би спростував факти, викладені в постанові, в ході судового розгляду справи суду не надано, при цьому наявність події та складу адміністративного правопорушення була підтверджена, а тому підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не встановлено, тому суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.2, 72-77, 86, 205, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 22, ст. 122 ч.1, ст. 247, ст. 251, 262, ст. 280, 284, 293 ч.3 КУпАП, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції 1 батальйону 2 роти лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.Г. Шатілова