Справа № 640/3975/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 травня 2019 року № 640/3975/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «АГРЕЙН ТРЕЙДИНГ»
доГоловного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 04 грудня 2018 року № та №,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРЕЙН ТРЕЙДИНГ» (далі - ТОВ «АГРЕЙН ТРЕЙДИНГ», позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 04 грудня 2018 року № та №.

В обґрунтування позову позивач зазначив про безпідставність та необґрунтованість висновків контролюючого органу, які викладені в акті перевірки та стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень - рішень, зокрема, щодо збільшення відповідачем податку на додану вартість та зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ». Також позивач посилається на те, що 25 вересня 2018 року ним помилково було зареєстровано та направлено на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну №21, оскільки товариством - контрагентом було допущено помилку у платіжному дорученні №126 від 26 вересня 2017 року щодо призначення платежу, у зв`язку з чим, позивачем було складено розрахунок коригування №30 від 25 вересня 2018 року до податкової накладної №21 від 25 вересня 2018 року з визначенням, як «зайво складена», із зазначенням необхідних показників в розділі «Б» табличної частини податкової накладної, який направлено для реєстрації.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, або заяву про визнання позову.

09 квітня 2019 року представником Головного управління ДФС у м. Києві надано до суду відзив, в якому відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Відзив обґрунтовано тим, що висновки акту перевірки є обґрунтованими, підстав для скасування спірних рішень не вбачається, оскільки, на думку податкового органу, платником не віднесено до податкових зобов`язань ПДВ у розмірі 591 666, 00 грн. Також відповідачем зазначено, що згідно баз даний ЄРПН позивачем було складено розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 25 вересня 2018 року №30 до податкової накладної №21 від 25 вересня 2018 року, при цьому, такий розрахунок зареєстрований в ЄРПН 23 жовтня 2018 року.

10 квітня 2019 року позивачем була надана відповідь на відзив, у якій він зазначив, що за податковою накладною №21 від 25 вересня 2018 року у позивача не виникло податкових зобов`язань, оскільки 25 вересня 2018 року господарських операцій з постачання товару або отримання передплати за товар не відбувалось, а зараховані кошти на рахунок позивача від ТОВ «АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ» були призначені для повернення безвідсоткової фінансової допомоги, які не оподатковуються податком на додану вартість.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2018 року ГУ ДФС у м. Києві на підставі пункту 200.10 статті 200, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за вересень 2018 року, наданої до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві підприємством ТОВ «АГРЕЙН ТРЕЙДИНГ» (код 36756595).

До перевірки використано податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2018 року (реєстраційний номер 922/823749 від 19 жовтня 2018 року) з додатками, Єдиний реєстр податкових накладних (ІС «Архів електронної звітності»).

Перевіркою питань дотримання вимог податкового законодавства ТОВ «АГРЕЙН ТРЕЙДИНГ» встановлено порушення останнім пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, що призвело до заниження нарахувань з ПДВ за вересень 2018 року на суму 511 001, 00 грн. та завищення суми, яка підлягала зарахуванню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 80 665, 00 грн. Штрафна санкція розрахована відповідно до пункту 123.1 статті 123 розділу V Податкового кодексу України.

Висновки акта перевірки ґрунтуються на встановленні відповідачем розбіжностей, що свідчать про не включення до податкових зобов`язань за звітний період вересень 2018 року підприємством ТОВ «АГРЕЙН ТРЕЙДИНГ» (код 36756595) податкових накладних зареєстрованих в ЄРПН на загальну суму ПДВ 15 770 409, 00 грн.

ТОВ «АГРЕЙН ТРЕЙДИНГ» звернулось до ГУ ДФС у м. Києві із листом від 21 листопада 2018 року №17/11-18, у якому просило скасувати висновки акту камеральної перевірки №18404/26-15-12-06-16/36756595 від 13 листопада 2018 року та повідомило, що внаслідок технічної помилки було помилково виписано та зареєстровано податкову накладну №21 від 25 вересня 2018 року на суму ПДВ 591 666, 67 грн. на користь ТОВ «АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ», у зв`язку з чим для виправлення помилки, складено розрахунок коригування №30 від 25 вересня 2018 року до податкової накладної №21 від 25 вересня 2018 року з визначенням, як зайво складена, із зазначенням потрібних показників в розділі «Б» табличної частини податкової накладної, яку направлено для реєстрації. Згідно квитанції № від 23 жовтня 2018 року розрахунок коригування №30 від 25 вересня 2018 року зареєстровано в ЄРПН.

На підставі висновків акта перевірки та розгляду заперечення від 30 листопада 2018 року, відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення від 04 грудня 2018 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 638 751, 25 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 511 001, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 127 750, 25 грн. та №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 80 665, 00 грн.

За результатами адміністративного оскарження зазначених податкових повідомлень - рішень, рішенням Державної фіскальної служби України від 08 лютого 2019 року №6366/6199-99-11-04-02-25 податкові повідомлення - рішення від 04 грудня 2018 року № та № залишені без змін, а скарга позивача - без задоволення.

Незгода з вказаними податковими повідомленнями - рішеннями відповідача обумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до пп. 20.1.4, п. 20.1. ст. 20 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на момент проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

За змістом п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю та формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Тобто, перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Матеріалами справи встановлено, що 03 вересня 2018 року між ТОВ «АГРЕЙН ТРЕЙДИНГ», як постачальником, та ТОВ «АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ», як покупцем, укладено Договір поставки нафтопродуктів №001/2018-г, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити (передати) нафтопродукти (товар), вказаний в додатках (або специфікаціях) до договору, які є невід`ємною частиною Договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити оплату.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.6 Договору, загальна ціна цього Договору визначається кількістю отриманого та оплаченого товару покупцем протягом всього строку дії Договору. Вартість кожної окремої партії товару визначається постачальником в додатках (або специфікаціях) до даного договору.

Датою спати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Зобов`язання покупця по оплаті товару вважаються виконаними з моменту надходження грошових коштів за кожну окрему партію товару на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до пункту 2 Додатку №1 до Договору поставки нафтопродуктів №001/2018-г від 03 вересня 2018 року, визначено умови оплати, а саме здійснення передплати в розмірі 100 % від загальної вартості товару, вказаному в пункті 1 Додатку №1 до 30 вересня 2018 року.

З виписки по рахункам ТОВ «АГРЕЙН ТРЕЙДИНГ» за 25 вересня 2018 року встановлено, що ТОВ «АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ», відповідно до квитанції №126 від 25 вересня 2018 року, перераховано на рахунок позивача передоплату за дизпаливо згідно Договору №001/2018-г від 03 вересня 2018 року, у тому числі ПДВ 20 % - 591 666, 67 грн.

У подальшому, позивачем було складено податкову накладну №21 від 25 вересня 2018 року, яка була направлена для реєстрації у ЄРПН.

25 вересня 2018 року на адресу позивача надійшов лист від ТОВ «АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ» №1422/1, у якому останнім зазначено, що грошові кошти у сумі 3 550 000, 00 грн., перераховані за платіжним дорученням від 25 вересня 2018 року №126 було перераховано із помилковим зазначенням в полі реквізиту «Призначення платежу»: «передплата за дизпаливо згідно Договору №001/2018-г від 03 вересня 2018 року, у тому числі ПДВ 20 % - 591 666, 67 грн.». Вірним слід вважати таке призначення платежу: «Повернення зворотної безвідсоткової допомоги згідно Договору №83-п від 26 вересня 2017 року без ПДВ».

У зв`язку із зазначеним, позивачем був складений розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №30 від 25 вересня 2018 року до податкової накладної №21 від 25 вересня 2018 року.

Згідно квитанції наведений розрахунок коригування 23 жовтня 2018 року було прийнято контролюючим органом.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата складання податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;

й) індивідуальний податковий номер.

Відповідно до пунктів 201.2, 201.7, 201.10 статті 201 ПК України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За висновками акта перевірки від 13 листопада 2018 року №18404/26-15-12-06-16/36456595 податковим органом при перевірці податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року (реєстраційний № від 19 жовтня 2018 року) з додатками, встановлено розбіжності, що призвело до заниження позивачем нарахувань ПДВ за вересень 2018 року на суму 511 001, 00 грн.

Так, з акта перевірки вбачається, що позивачем у вересні 2018 року було визначено податкове зобов`язання у розмірі 15 178 743, 00 грн.

При цьому, позивачем у вересні 2018 року було виписано та зареєстровано 27 податкових накладних на загальну суму ПДВ 15 770 409, 62 грн., в тому числі податкову накладну №25 від 25 вересня 2018 року, якою визначено суму ПДВ у розмірі 591 666, 70 грн.

Крім того, контролюючим органом було виявлено різницю між поданими позивачем даними у податковій декларації та даними, зазначеними у податкових накладних, а саме:

- у графі 18 податкової декларації позивачем суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду визначено у розмірі 0 грн., у той час, як податковим органом така сума визначена у розмірі 511 001, 00 грн.,

- у графі 21 податкової декларації позивачем визначено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 80 665, 00 грн., у той час, як податковим органом така сума визначена у розмірі 0 грн.

З огляду на зазначене, різниця між задекларованою позивачем у вересні 2018 року сумою податку на додану вартість зазначеною у податковій декларації від 19 жовтня 2018 року та сумою податку на додану вартість за податковими накладними становить 591 666, 00 грн.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що податкові повідомлення - рішення прийняті відповідачем протиправно, оскільки при їх складанні не було враховано те, що податкова накладна №21 від 25 вересня 2018 року була складена помилково, у зв`язку з чим її було скориговано, шляхом виписування та направлення для реєстрації у ЄРПН розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №30 від 25 вересня 2018 року, на що слід зазначити наступне.

З матеріалів справи встановлено, що розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №30 датований 25 вересня 2018 року.

При цьому, згідно квитанції зазначений документ було прийнято податковим органом 23 жовтня 2018 року, тобто після подання позивачем податкової декларації від 19 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, станом на час перевірки податкової декларації від 19 жовтня 2018 року та податкових накладних виписаних у вересні 2018 року, відповідачем не міг бути прийнятий до уваги розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №30 датований 25 вересня 2018 року, оскільки такий станом на день подання позивачем декларації не був зареєстрований у ЄРПН.

При цьому, причини реєстрації податковим органом у ЄРПН розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №30 від 25 вересня 2018 року лише 23 жовтня 2018 року, не є предметом розгляду даної справи.

Також, відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, фінансова відповідальність платника податку можлива лише за умови доведення контролюючим органом факту порушення таким платником законодавства з питань оподаткування, що було здійснено відповідачем.

Відтак, застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування є правомірним.

З огляду на зазначене, судом не встановлено підстав для визнання протиправними оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 04 грудня 2018 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 638 751, 25 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 511 001, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 127 750, 25 грн. та №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 80 665, 00 грн.

Водночас, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Пунктом 50.1 статті 50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку

Таким чином, позивач не позбавлений права подати уточнюючу податкову декларацію, або, у разі самостійного виявлення факту заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, надіслати уточнюючий розрахунок або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, відповідач, при прийнятті податкових повідомлень - рішень від 04 грудня 2018 року № та № діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, ст. 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРЕЙН ТРЕЙДИНГ» (, адреса: 01133, м. Київ, пров. Госпітальний, 1-А) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко