Справа № 401/3358/18(2-а/401/5/19)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 травня 2019 року м. Дніпросправа №401/3358/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Меренкова Дмитра Юрійовича

на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2019 року (суддя Мельничик Ю.С., м.Світловодськ) у справі №401/3358/18

за позовом ОСОБА_1

до інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Меренкова Дмитра Юрійовича

про скасування постанови, -

встановив:

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАВ № 772224 від 03.12.2018 р., складену відповідачем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2019 року позов задоволено частково, постанову відповідача змінено, а саме: позивача визнано винним за ч.1 ст.121 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Рішення мотивовано встановленими судом обставинами, що істотно пом`якшують відповідальність позивача, та малозначністю порушення пп. "б" п.31.6 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі - ПДР).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції було враховано, що на підтвердження правомірності своїх дій, які передували винесенню постанови відповідач направив до суду відеозапис, відповідно до якого 03 грудня 201Н року у автомобіля ЗАЗ 114017, номерний знак НОМЕР_1 , в темну пору доби не працювали задні габаритні вогні. Крім того, позивачем також не запреречувалось, що на час його зупинення працівником поліції у транспортного засобу, яким він керував, в темну пору доби не працювали задні габаритні ліхтарі.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова) особа, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Проте, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України місцевий загальний суд як адміністративний суд має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення. Частина 1 ст. 121 КУпАП не передбачає відповідальність у вигляді усного зауваження. Окрім того, усне зауваження не є видом адміністративних стягнень передбачених КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пп. 2.3 "б" ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний був додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Позивач в порушення вимог ч. 4 ст. 161 КАС України не додає до позовної заяви жодних документів та належних і допустимих доказів на підтвердження доводів, наведених в адміністративному позові. Таким чином, позивач не сприяє своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, як того вимагає п. 2 ч. 5 ст. 44 КАС України.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу відповідача до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 03 грудня 2018 року інспектором роти №3 батальйонну патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Меренковим Дмитром Юрійовичем винесено постанову серії ЕАВ № 772224 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до зазначеної постанови водій ОСОБА_1 03 грудня 2018 року, близько 23 год. 11 хв., у м. Кременчук по вул. Сербіченка, 8, керував транспортним засобом ЗАЗ 114017, номерний знак НОМЕР_2 , у якого в темну пору доби не працювали задні габаритні ліхтарі, тобто порушив п. 31.6 "б" ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою відповідача, позивач оскаржив її до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коди особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків;

- ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за умисний характер дії водія, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків;

- відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП в разі порушення пп. "б" п.31.6 ПДР настає лише якщо водій умисно в разі виявлення, що у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів, продовжує подальший рух транспортного засобу;

- відповідач не надав докази, що водієві ОСОБА_1 до моменту зупинення його поліцейським було відомо, що в автомобілі не горять задні габаритні ліхтарі. Після виявлення вказаного факту водій ОСОБА_1 рух автомобілем не здійснював та самостійно замінив лампи задніх габаритних ліхтарів та лише після цього продовжив рух;

- встановлені судом обставини суд визнав такими, які суттєво впливають на відношення водія ОСОБА_1 до допущенного порушення ПДР та є такими, що істотно пом`якшують його відповідальність;

- суд визнав вчинене водієм ОСОБА_1 порушення пп. "б" п.31.6 ПДР малозначним, тому дійшов висновку, що його можливо звільнити від адміністративної відповідальності та змінити постанову відповідача, обмежившись усним зауваженням.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 2.3 ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пп."б" п.31.6 ПДР забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Абзацом 4 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р. "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких є фото чи відеозапис.

Судом першої інстанції на підставі наданого відповідачем відеозапису встановлено факт порушення позивачем пп."б" п.31.6 ПДР. Позивач у позові вказану обставину підтвердив та в обґрунтування позовних вимог, зокрема зазначив, що перед виїздом перевіряв справність транспортного засобу, а про те, що в темну пору доби задні габаритні ліхтарі його транспортного засобу фактично не працювали він дізнався після лише після його зупинки інспектором поліції.

Отже, з урахуванням встановленого пп. "б" п. 2.3 ПДР обов`язку водія під час керування стежити за технічним станом транспортного засобу та об`єктивну можливість виявити вказану несправність, доводи позивача про те, що він не знав про цю обставину, не можуть свідчити про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, та наявність підстав, що істотно пом`якшують його відповідальність.

Подальші дії позивача щодо усунення несправності транспортного засобу, на думку колегії суддів, жодним чином не впливають на правомірність його притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки вони були вчинені після зупинки транспортного засобу інспектором поліції та відповідно до пп. "б" п. 31.6 ПДР подальший рух такого транспортного засобу забороняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі.

Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже, ст. 22 КУпАП передбачає право, а не обов`язок звільнення від адміністративної відповідальності за малозначні правопорушення. Крім того, КУпАП не містить переліку або вказівок на ознаки, що свідчать про малозначність провини.

Колегія суддів зазначає, що у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності, адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може ухвалити одне з передбачених ч. 3 ст. 286 КАС України рішень.

При цьому адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Зокрема, п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено право суду змінити захід стягнення на менш суворий, якщо нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення передбачена можливість застосування менш суворого стягнення.

Проте, санкцією ч. 1 ст. 121 КУпАП не передбачено менш суворого виду стягнення, окрім накладення штрафу.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що відповідач довів суду правомірність оскарженої постанови серії ЕАВ № 772224 від 03.12.2018 р., висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову є помилковим, а позовні вимоги позивача необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають у повному обсязі.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 Дмитра Юрійовича задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2019 року у справі №401/3358/18 скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко