Справа № 818/306/17
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 р.Справа № 818/306/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Бартош Н.С. , Лях О.П. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 року, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 24.04.17 року по справі № 818/306/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

про визнання дій протиправними, скасування рішення та поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо призначення та проведення його атестації;

- визнати незаконним та скасувати рішення (висновок) Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Сумській області від 06.07.2016 р., зазначене в розділі IV "Результати атестування (висновок атестаційної комісії)" атестаційного листа, а саме: "4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність", яке прийняте стосовно нього;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 11 серпня 2016 року №217 о/с "По особовому складу" в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , начальника сектору Краснопільського відділення поліції (с. Краснопілля) Головного управління Національної поліції в Сумській області,зі служби в поліції;

- поновити позивача на службі в поліції;

- стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.11.2015 він був призначений на посаду начальника сектору Краснопільського відділення поліції (с. Краснопілля) Головного управління Національної поліції в Сумській області. ОСОБА_1 наголошує на тому, що в ГУ НП в Сумській області не було підстав призначати та проводити щодо нього атестацію, оскільки встановлений ч. 2 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" перелік підстав для проведення атестування поліцейських є виключним. Також позивач вважає упередженим висновок атестаційної комісії від 06.07.2016 про його невідповідність займаній посаді, без врахування критеріїв, встановлених п.16 "Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських". Негативний висновок комісії ґрунтується лише на тому, що позивач набрав меншу кількість балів за результатами тестування на загальні здібності та навички. Вказане, на думку ОСОБА_1 , означає, що атестаційна комісія однобоко та упереджено розглянула атестаційний лист в порушення принципу обґрунтованості, комплексності атестування працівників поліції.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що висновок комісії є протиправним, внаслідок чого наказ ГУ НП в Сумській області від 11 серпня 2016 року №217 о/с "По особовому складу" в частині його звільнення зі служби в поліції також є незаконним та підлягає скасуванню, а він повинен бути поновлений на роботі зі стягненням на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо призначення та проведення атестації ОСОБА_1 .

Визнано незаконними та скасовано рішення (висновок) Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Сумській області від 06.07.2016 р., зазначене в розділі IV "Результати атестування (висновок атестаційної комісії)" атестаційного листа, а саме: "4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність", яке прийняте стосовно ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 11 серпня 2016 року №217 о/с "По особовому складу" в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , начальника сектору Краснопільського відділення поліції (с. Краснопілля) Головного управління Національної поліції в Сумській області,зі служби в поліції.

Поновлено ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на службі в Національній поліції на посаді начальника сектору Краснопільського відділення поліції (с. Краснопілля) Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Сумській області (40000, м.Суми, вул.Г.Кондратьєва, 23, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 25308 грн.44коп.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області залишено без задоволення. Постанову сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 по справі № 818/306/17 залишено без змін.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2019, касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в сумській області - задоволено частково. Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 у справі № 818/306/17 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У вказаній постанові Верховного Суду зазначено, що судом апеляційної інстанції порушено вимоги процесуального права, зокрема не досліджено поважність причин пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 з даним адміністративним позовом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку пр наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що Наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області №17 о/с від 07.11.2015 року "По особовому складу" відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" призначено тих, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування та установлення посадових окладів згідно штатного розпису, з 07 листопада 2015 року - ОСОБА_1 на посаду начальника сектору Краснопільського відділення поліції (с. Краснопілля) Головного управління Національної поліції в Сумській області з присвоєнням йому спеціального звання "капітан поліції".

Наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 11.02.2016р. №160 "Про організацію проведення атестування особового складу" з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівня, на підставі глибокого та всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись статтею 57 Закону України "Про Національну поліцію" та вимогами Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 року № 1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за № 1445/27890, наказано провести атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Сумській області та підпорядкованих підрозділів, створити атестаційні комісії.

Згідно з протоколом від 06.07.2016 року ОП№ 15.00007346.0037410 за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення присутні на засіданні члени атестаційної комісії ГУ НП в Сумській області №2 (6 осіб) більшістю голосів (6 - "за") прийняли рішення, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області №217 о/с від 11.08.2016 року "По особовому складу" відповідно до пункту 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" позивача звільнено зі служби в поліції на підставі висновку атестаційної комісії.

Не погоджуючись із висновком атестаційної комісії, викладеним в розділі IV атестаційного листа та наказом про його звільнення, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивача було звільнено зі служби в поліції з порушенням вимог чинного законодавства, позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на посаді начальника сектору Краснопільського відділення поліції (с. Краснопілля) ГУНП в Сумській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та перевіряючи строки звернення ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 11 серпня 2016 року №217 о/с "По особовому складу"15.08.2016 року позивача було звільнено зі служби в поліції з посади начальника сектору Краснопільського відділення поліції (с. Краснопілля) Головного управління Національної поліції в Сумській області, про що внесено запис до трудової книжки, яку ОСОБА_1 отримав 15.08.2016р., що підтверджується відповідною розпискою (а.с.71).

Позовна заява подана до суду 03.03.2017.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду має обчислюватися з 15.08.2016 року, проте, на переконання колегії суддів, він є пропущеним з поважним причин, з огляду на наступне.

Згідно з довідкою Краснопільської центральної районної лікарні ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою:

- 16.08.2016 - до лікаря-невропатолога із скаргами на виражені болі в поперековому відділі хребта, був виставлений діагноз "Хронічний попереково-крижовий радикуліт, виражений больовий синдром" та призначено амбулаторне лікування та до обстеження, рекомендовано виключення фізичного навантаження та обмеження руху;

- 28.09.2016 - до лікаря-невропатолога, виставлений діагноз "Шийний остеохондроз хребта з вторичним хронічним синдромом. Гіпертонічна хвороба", призначено амбулаторне лікування, після закінчення якого повторно звернувся до лікаря 20.10.2016, дані рекомендації з подальшого обстеження та лікування.

Відповідно до довідки КЗ "Краснопільський ЦПМСД" від 01.03.2017 ОСОБА_1 01.11.2016 та 10.11.2016 звертався до лікаря сімейної медицини з приводу гіпертонічної хвороби, призначено амбулаторне лікування і дообстеження, а з 23.02.2017 до 28.02.2017 знаходився на амбулаторному лікуванні з приводу гіпертонічної хвороби, ризик помірний.

Крім цього, довідкою Краснопільської центральної районної лікарні від 27.03.2017 підтверджується, що ОСОБА_1 , 1981 р.н., смт Краснопілля, перебував на амбулаторному лікуванні з 01.09.2016 до 28.02.2017 з приводу захворювань: Хронічний поперековий радикуліт, остеохондроз шийного відділу хребта з вторинним радикуляторним больовим синдромом, ВБН. Також лікувався у сімейного лікаря з приводу гіпертонічної хвороби.

За період лікування, у зв`язку з вираженістю больового синдрому мав обмеження рухових функцій, внаслідок чого мав рекомендації дотримання постільного режиму, виключення фізичних навантажень. Працездатність на весь період лікування була знижена.

В суді першої інстанції представник позивача надав пояснення, що стан здоров`я позивача постійно погіршувався, внаслідок чого він був змушений декілька раз лікуватися у період з 16.08.2016 до 28.02.2017 включно.

Колегія суддів погоджується з такими доводами щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, оскільки амбулаторне лікування, хоча і не пов`язане з поміщенням до лікарні на постійній основі, передбачає застосування до хворого комплексу заходів медичного характеру та дотримання пацієнтом відповідного режиму в домашніх умовах, що, зокрема, може виключати наявність у такої особи фізичної можливості на підготовку відповідного адміністративного позову чи пошуку юриста, який би надав відповідну правову допомогу.

Приймаючи до уваги викладені вище обставини, а саме тяжкий тривалий стан здоров`я позивача, що підтверджується відповідною медичною документацією, систематичний та прогресуючий характер його захворювання, а також неодноразове перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні у Краснопільській центральній районній лікарні, колегія суддів вважає, що строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів пропущено з поважних причин.

02.07.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про Національну поліцію", який набрав чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.17 вказаного Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч.1 ст.48 Закону призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону, якою встановлено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Пунктом 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно з пунктом 10 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Таким чином, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Матеріалами справи встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області №17 о/с від 07.11.2015 року "По особовому складу" ОСОБА_1 призначено на посаду начальника сектору Краснопільського відділення поліції (с. Краснопілля) Головного управління Національної поліції в Сумській області з присвоєнням йому спеціального звання "капітан поліції", без проведення конкурсу. З листопада 2015 року до дня звільнення позивач працював на цій посаді.

При цьому зі змісту атестаційного листа ОСОБА_1 вбачається, що за час служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції України та на займаній посаді він зарекомендував себе з позитивного боку як дисциплінований та старанний співробітник. Нормативні документи, що регламентують діяльність згідно з функціональними обов`язками, вивчив, вміло використовує їх положення в службовій діяльності.

Доручену роботу виконує у визначені терміни, не рахується з особистим часом. Завжди вміє виділити в роботі головне і спрямувати зусилля на виконання завдання. Вболіває за результати своєї праці, розпочату роботу завжди доводить до завершення. В вирішенні службових питань проявляє принциповість та вимогливість.

Постійно підтримує високий рівень культури в роботі та у взаємовідносинах з громадянами. Державною мовою володіє вільно.

За час перебування в посаді ОСОБА_1 має наступні персональні результати: під його керівництвом у поточному році працівниками сектору превентивної діяльності було розглянуто 600 матеріалів за зверненнями громадян, які були зареєстровані до ЖЄО. Розкрито 35 злочинів, вчинених на території району, з яких 2 - незаконний обіг зброї, 4 - злочини по лінії наркоманії, 8 - крадіжок, 1 - хуліганство та інші. Складено 160 адміністративних протоколів, з яких 4 - за незаконне зберігання психотропних речовин, 5 - за дрібне викрадення чужого майна, 50 - за вчинення насильства в сім`ї, 15 - за зберігання самогону та апараті для їх виготовлення та інші.

Має добрий загальноосвітній та інтелектуальний рівень. Матеріальну частину табельної зброї та спеціальних засобів, правила їх застосування знає, володіє добре.

Крім того, в атестаційному листі вказано, що в період з 30 серпня до 29 вересня 2014 року був відряджений в зону проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей для виконання службових обов`язків. Проявив мужність та відважність.

Фізично розвинений, по характеру стриманий, спокійний, цілеспрямований. Здатний стійко переносити всі труднощі служби та життя в умовах сьогодення. Справі служіння українському народу відданий.

Отже, атестаційний лист містив винятково позитивні аспекти щодо службових якостей позивача, які не були спростовані.

Більш того, згідно з висновками попереднього атестування, яке проводилося 17.07.2012, ОСОБА_1 був визнаний таким, що відповідає зайнятій посаді та заслуговує призначенню на вищу посаду, а відповідно до висновку прямого керівника, зазначеного у розділі ІІІ атестаційного листа, він відповідає займаній посаді начальника сектору Краснопільського відділення поліції (с. Краснопілля) Головного управління Національної поліції в Сумській області.

За змістом протоколу засідання атестаційної комісії під час атестації позивача члени атестаційної комісії досліджували лише стандартний пакет документів, перелічених у самій формі бланку, а саме: декларацію про доходи, послужний список (форма1), інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" та інформацію з відкритих джерел.

Жодних інших документів (заяви чи скарги на дії позивача, акти службових розслідувань, грамоти та подяки за виконану роботу, тощо) атестаційна комісія не витребувала та не досліджувала.

В якості обґрунтування, яким саме вимогам, що пред`являються до особи, яка перебуває на посаді, яку обіймав позивач, він не відповідає, у чому саме проявляється така невідповідність, в протоколі засідання атестаційної комісії вказано "низький рівень тестування, низький рівень знання нормативно-правової бази".

В протоколі від 06.07.2016 року ОП№ 15.00007346.0037410 зазначено, що членами атестаційної комісії позивачу були поставлені питання, які стосувалися знання законодавства, на які він не надав відповідь.

Згідно з пунктом 10 розділу ІV Інструкції мінімальний бал за кожен тест складає 25 балів.

Так, за результатами тестування на загальні здібності та навички позивач отримав 16 балів із необхідних 25 та 10 балів із 25 необхідних з професійного тестування.

При цьому колегія суддів зазначає, що самі по собі результати тестування не мають вирішального значення та повинні оцінюватись разом з іншими матеріалами, що були подані до атестування.

Зокрема, в атестаційному листі містяться дані про успішне виконання позивачем своїх службових обов`язків, тобто не надання повної відповіді на питання під час тестування та співбесіди не є беззаперечним доказом не знання ОСОБА_1 положень законодавства та не свідчить про неможливість виконання покладених на нього обов`язків на займаній посаді.

Згідно з висновком прямого керівника позивач відповідає займаній посаді, крім того, приймаючи рішення про його невідповідність займаній посаді комісія, всупереч вимог ч.1, ч.3 ст.13 Закону України "Про професійний розвиток працівників" не досліджувала можливість або неможливість переведення позивача за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направлення його на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією.

Пунктами 8, 9, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції.

Таким чином, лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції.

Колегією суддів встановлено, що позивач наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області був прийнятий на службу до поліції в порядку переатестування та установленням посадових окладів з присвоєнням спеціального звання капітана поліції, отже, питання про його відповідність вимогам до поліцейських було вирішено у момент видачі наказу про прийняття на службу.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

В матеріалах справи наявна копія Присяги на вірність Українському народові, підписана позивачем 07.11.2015.

Проходження служби в поліції регулюється Законом України "Про Національну поліцію" та іншими нормативно-правовими актами (ст.60 Закону).

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського (ст. 56 Закону).

Згідно з приписами статті 58 Закону України "Про Національну поліцію" призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків.

Відповідно до статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри.

Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

З аналізу положень частини другої статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" вбачається, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду. Крім того, атестування поліцейського проводиться в разі вирішення питання щодо звільнення поліцейського через службову невідповідність.

Поряд із Законом України "Про Національну поліцію" правові, організаційні та фінансові засади функціонування системи професійного розвитку працівників визначаються також положеннями Законом України "Про професійний розвиток працівників".

Так, статтею 1 цього Закону визначено, що атестація працівників - процедура оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов`язкам, проведення оцінки їх професійного рівня.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про професійний розвиток працівників" атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Положеннями частин першої та третьої статті 13 Закону України "Про професійний розвиток працівників" передбачено, що атестаційна комісія приймає рішення про відповідність або невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі. В разі прийняття рішення про невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві перевести працівника за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направити на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією. Рекомендації комісії з відповідним обґрунтуванням доводяться до відома працівника у письмовій формі.

В силу приписів статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам.

Згідно з вимогами пункту 16 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 року № 1465, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за № 1445/27890 (далі - Інструкція №1465), атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: повноту виконання функціональних обов`язків (посадових інструкцій); показники службової діяльності; рівень теоретичних знань та професійних якостей; оцінки з професійної і фізичної підготовки; наявність заохочень; наявність дисциплінарних стягнень; результати тестування; результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Щодо проведення атестації для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність колегія суддів зазначає, що метою проведення атестації є вирішення питання про можливість у той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби через службову невідповідність виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Звільнення зі служби через службову невідповідність передбачено пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Матеріалами справи встановлено, що позивача звільнено з поліції через "службову невідповідність". Проте, поняття "службова невідповідність" і звільнення за цією підставою є більш широким і таким, що охоплюється поняттям "звільнення у порядку дисциплінарного стягнення".

Правова позиція по даному питанню висловлена Верховним Судом України у постанові від 11.03.2014 року №21-13а14, прийнятій відповідно до глави 3 КАС України, та яка згідно зі ст. 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

У даній справі судом встановлено, що позивач пропрацював на посаді начальника сектору Краснопільського відділення поліції (с. Краснопілля) Головного управління Національної поліції в Сумській області менше одного року, питання про призначення його на вищу посаду або переведення на нижчу посаду, притягнення його до відповідальності в межах дисциплінарної процедури відповідачем не вирішувалось.

Таким чином, рішення про призначення атестації працівника одразу ж після прийняття його на роботу (службу у поліції), безвідносно до вирішення питань кар`єри (призначення позивача на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження є незаконним.

Зі змісту пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" вбачається, що лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції.

При цьому, при вирішенні питання про призначення на посаду у контексті з`ясування питання щодо відповідності особи вимогам до поліцейських Міністерство внутрішніх справ України має усі повноваження здійснювати призначення на посади поліцейських на конкурсних засадах (стаття 47 Закону), проводити медичне та психофізіологічне обстеження кандидатів, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності, тестування на поліграфі, перевіряти рівень фізичної підготовки, а також проводити спеціальну перевірку (стаття 50).

Відповідач не надав суду відомостей, які з повноважень, що передбачені Законом України "Про Національну поліцію" для прийняття працівників міліції на службу до поліції, Міністерство внутрішніх справ України використало по відношенню до позивача.

Поряд з цим, відповідно до положень ст.58 Закону України "Про Національну поліцію" призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Щодо посилань в наказі №17 о/с від 07.11.2015 року про призначення позивача на посаду в порядку переатестування згідно пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Вказаний пункт Закону не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Натомість мету та підстави атестування поліцейських визначено у статті 57 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до частини 1 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наведені у частині 2 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" підстави для проведення атестування є вичерпними. Метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв`язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Кожна з зазначених трьох підстав для проведення атестування повинна бути зв`язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов`язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Однак, наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 11.02.2016р. №160 "Про організацію проведення атестування особового складу" не містить посилань на підстави для атестування поліцейських, передбачених частиною 2 статті 57 Закону.

При цьому атестацію позивача проведено у порядку атестації усіх поліцейських ГУ НП в Сумській області та підпорядкованих підрозділів, проте колегія суддів вказує, що мета атестування, закріплена у частині першій згаданої статті та зазначена в наказі від 11.02.2016р. №160, не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв`язку з вичерпними підставами, визначеними у частині другій статті 57 Закону України "Про Національну поліцію". Закон не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених частиною 2 статті 57 Закону.

Закріплену у частині 1 статті 57 Закону мету атестування відповідач 1 необґрунтовано розцінив як самостійну і достатню підставу для проведення атестування поліцейських, серед яких був і позивач, з ціллю визначення можливості їх звільнення через службову невідповідність, хоча наявності конкретних передумов (порушення порядку і правил несення служби тощо) для призначення атестування у такому контексті відповідач не довів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки проведення атестації позивача є незаконним, то всі дії, висновки та рішення які мали місце у ході такої атестації, не можна вважати такими, що прийняті правомірно, на підставі та в межах закону.

Пунктом 2 розділу І Інструкції № 1465 визначено, що керівники всіх рівнів зобов`язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об`єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

Розділом ІV Інструкції № 1465 визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування.

Згідно з пунктом 11 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники.

За змістом пунктів 7-9 Розділу ІV Інструкції № 1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов`язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов`язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров`я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов`язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з`ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до пунктів 10, 11, 12 Розділу ІV Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов`язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Пунктом 15 Розділу ІV Інструкції № 1465 передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, відповідно до пункту 16 Розділу ІV Інструкції № 1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов`язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Отже, за змістом положень Інструкції № 1465 атестування поліцейських включає два етапи: тестування та співбесіду.

Тестування передбачає професійний тест (тест на знання законодавчої бази) та тест на загальні здібності та навички.

Інструкція № 1465 не містить конкретного порядку проведення співбесіди, у той же час, виходячи з її змісту та мети атестування можна стверджувати, що під час співбесіди атестаційна комісія повинна розглянути атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського; оцінити ділові, професійні, особисті якості поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівень, а також з`ясувати відповідність особи поліцейського критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465, для чого поліцейському, який проходить атестування, можуть ставитись питання.

Згідно з пунктами 20-23 Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

Отже, рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом, тобто документом, який фіксує зміст і хід обговорення питань, виступів учасників, висловлені думки, питання, репліки, зауваження, тощо.

Крім того, відповідачем не надано до суду доказів ознайомлення позивача зі змістом переліку питань, які наведені у протоколі від 06.07.2016 року ОП№ 15.00007346.0037410 чи фіксування порядку засідання комісії іншим чином, крім протоколу.

Таким чином, колегія суддів позбавлена можливості перевірити рішення атестаційної комісії на відповідність фактичним обставинам проведення співбесіди та її висновки на предмет об`єктивності наданої характеристики позивача як такого, що має низький рівень теоретичних знань.

Щодо суті висновків атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді, колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту протоколу засідання атестаційної комісії встановлено, що атестаційна комісія діяла з порушенням вимог статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" та пункту 16 розділу IV Інструкції № 1465, не проводила глибокого і всебічного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувала повноту виконання позивачем функціональних обов`язків (посадових інструкцій), показники службової діяльності, рівень його професійних якостей.

У той же час, висновки атестаційної комісії спростовуються самим фактом прийняття позивача на службу до поліції з присвоєнням спеціального звання.

Протокол атестаційної комісії не містить мотивів про невідповідність позивача оновленим вимогам суспільства до професії поліцейського, інших обставин, що свідчать про несумісність особи позивача посаді, яку він займає. Натомість з атестаційного листа слідує, що позивач "справі служіння народові України відданий".

Подані на розгляд комісії матеріали не дають підстав для висновку, що позивач має незадовільні показники з критеріїв, встановлених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465, а саме: що він неналежним чином виконує свої посадові обов`язки, має низькі результати службової діяльності, недостатній рівень теоретичних знань та професійних якостей, незадовільну фізичну підготовку.

Натомість атестаційний лист містить позитивну характеристику роботи ОСОБА_1

Відповідачем не подано доказів, що у відкритих інформаційних джерелах знайдено відомості про вчинення позивачем корупційних дій.

Також з інформаційної довідки встановлено, що згідно із протоколом (відомості) прийняття заліків зі службової підготовки за 2014-2015 роки він отримав оцінки "добре" із функціональної, тактико-спеціальної, загально-профільної, вогневої та фізичної підготовки.

Отже, наведене вище не дає підстав вважати, що атестаційною комісією рішення про службову невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді приймалось на підставі повного та всебічного розгляду всіх матеріалів, що були надані до атестування, і що за результатами розгляду цих матеріалів були встановлені обставини, що свідчать про невідповідність особи позивача критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції № 1465.

Оскільки негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Проте з матеріалів справи вбачається, що комісією не були оцінені належним чином в сукупності всі критерії, яким повинен відповідати позивач для продовження служби в поліції.

Пунктом 24 Розділу ІV Інструкції № 1465 встановлено, що за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Відповідно до пункту 28 Розділу ІV Інструкції № 1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов`язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Отже, дії Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо призначення та проведення атестації позивача, а також рішення Атестаційної комісії №2 ГУ НП в Сумській області від 06.07.2016 р., зазначене в розділі IV "Результати атестування (висновок атестаційної комісії)" атестаційного листа про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та необхідність звільнення його зі служби є протиправними.

Відтак, наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 11 серпня 2016 року №217 о/с "По особовому складу" в частині звільнення позивача зі служби в поліції також є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки підставою для його винесення є незаконний висновок атестаційної комісії.

Згідно з частиною 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки позивача було протиправно звільнено зі служби в поліції, то останній підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме: на посаді начальника сектору Краснопільського відділення поліції (с. Краснопілля) Головного управління Національної поліції в Сумській області.

При цьому, посилання відповідача, як на доказ необґрунтованості позовних вимог, на ознайомлення ОСОБА_1 із висновком атестаційної комісії 08.07.2016р. та на не використання ним права оскаржити такий висновок до апеляційної атестаційної комісії та не заявлення ним відводів членам комісії, колегія суддів не бере до уваги оскільки законодавством передбачено два шляхи оскарження такого висновку атестаційної комісії - згідно з п.5 Розділу VІ Інструкції така скарга може бути подана поліцейським до відповідно створених апеляційних комісій або відповідно до положень ст.55 Конституції України та ч.1 ст.6 КАС України - безпосередньо до суду, а ознайомлення із висновком атестаційної комісії підтверджує лише обізнаність позивача із результатами проведеного атестування, а не його згоду із його проведенням та висновком, викладеним в розділі IV атестаційного листа.

Не заявлення відводів членам атестаційної комісії може свідчити лише про відсутність у позивача станом на 06.07.2016р. інформації про конфлікт інтересів або про обставини, що викликають сумнів у безсторонності членів комісії, що не спростовує незаконності її висновку.

Крім того, в матеріалах справи не міститься доказів про оприлюднення інформації про склад атестаційної комісії, а у протоколі від 06.07.2016 року ОП№ 15.00007346.0037410 відсутні записи про доведення до відома позивача складу атестаційної комісії та про роз`яснення права відводу голові, секретарю чи членам комісії.

Для забезпечення реалізації права на відвід особі, яка проходить атестацію, повинно бути відомо, який саме склад комісії розглядає подані щодо неї документи. Тому такі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги.

Стосовно вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів зауважує наступне.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Тобто, у разі, якщо працівник поновлюється на роботі за період, у якому він отримував інший заробіток, підлягає стягненню не середній заробіток працівника, а саме різниця в заробітку.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Сумській області від 22 березня 2017 року №318, середньоденне грошове забезпечення позивача становить 202 грн.46 коп.

Кількість днів вимушеного прогулу станом на 19.04.2017р. складає 247 календарних днів, у зв`язку з чим сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу становить: 202,46грн. * 247 календарних днів = 50007грн.62коп.

Враховуючи, що позивач в цей період знаходився на обліку як безробітний у Краснопільському районному центрі зайнятості, де йому виплачено допомогу по безробіттю в загальній сумі 24699 грн.18 коп., стягненню підлягає різниця між середнім заробітком та допомогою по безробіттю, що складає 25308 грн.44 коп. (50007 грн. 62 коп.- 24699 грн.18коп).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та працесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 року по справі № 818/306/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош О.П. Лях
Повний текст постанови складено 20.05.2019 року