Справа № 401/718/19(2-а/401/17/19)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2019 року м. Дніпросправа № 401/718/19(2-а/401/17/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Рогового Романа Григоровича на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2019 року (суддя суду 1 інстанції Андріянов Р.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Рогового Романа Григоровича, Управління патрульної поліції в м. Кременчук , Управління патрульної поліції в Полтавської області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Рогового Романа Григоровича, Управління патрульної поліції в м. Кременчук , Управління патрульної поліції в Полтавської області, в якому просив визнати неправомірними дії інспектора щодо притягнення позивача до адмінітсравитної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК №357579 від 14.02.2019 про накладення на позивача адміністративного стягнення в сумі 425 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що винесена відповідачем оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимог законодавства і підлягає скасуванню.

Вказує на те, що постановою серії АР № НК №357579 від 14.02.2019 до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки позивач, керуючи транспортним засобом, користувався засобами зв`язку під час руху, тримаючи мобільний телефон в руках.

Позивач з винесеною постановою не погоджується, вважає, що працівник поліції не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини, оскільки позивач не розмовляв по телефону під час руху транспортного засобу, а лише після зупинки інспектором транспортного засобу, яким керував позивач, зателефонував водію іншого транспортного засобу, який рухався трасою Полтава-Олександрія попереду позивача та їхав до тієї ж точки розвантаження що і позивач, щоб повідомити про причину своєї зупинки.

Просить суд визнати дії суб`єкта владних повноважень протиправними, а винесену ним постану скасувати.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову від 14.02.2019 р., серії НК № 357579, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2, ст. 122 КпАП України, у вигляді накладення адміністративного штрафу в сумі 425,0 грн., а справу про адміністративне правопорушення за ч. 2, ст. 122 КпАП України, відносно ОСОБА_1 закрито. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що з метою забезпечення дотримання вимог правил дорожнього руху до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу шляхом винесення оскаржуваної постанови.

Пояснення позивача щодо розмови по мобільному телефону вже після зупинки транспортного засобу не відповідають дійсності, не підтверджені належними та допустимими доказами, направлені на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Стверджує, що відповідачем було законно застосовано до позивача адміністративне стягнення.

У відповідності до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 14.02.2019 року інспектором роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Роговим Р. Г., виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №357579 на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 8)

Підставою для накладення стягнення стало те, що 14.02.2019 року о 21:58 год. позивач, керуючи транспортним засобом Renault Magnum 440, користувався засобами зв`язку під час руху, тримаючи мобільний телефон в руках, чим порушив частину 2 статті 122 КУпАП.

Статтями 8, 18, 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України та його учасниками, при цьому поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Частиною 1 ст. 35 вищевказаного Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (частина 2).

Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.2.9.«д» Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Судом досліджено відеозапис наданий відповідачем на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення, проте вказаний відеозапис не відображає факту порушення ОСОБА_1 п.2.9.«д» ПДР України та ч. 2 ст. 122 КУпАП, натомість вказаним відеозаписом зафіксовано факт зупинки транспортного засобу, яким керував позивача та користування позивачем засобом телефонного зв`язку ззовні від транспортного засобу.

З пояснень позивача вбачається, що він не розмовляв по телефону під час руху транспортного засобу, а лише після зупинки транспортного засобу, зателефонував водію іншого транспортного засобу, щоб повідомити про причину його зупинки.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

Оскільки відповідачем не виконано вимоги закону щодо з`ясування обставин правопорушення та не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачаться на її користь, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Рогового Романа Григоровича - залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили 15.05.2019 та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко