Справа № 1940/1790/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/2449/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Василишин К.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.01.2019р. в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства «Козацька смакота» до Головного управління ДФС у Тернопільській обл. та Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Мандзій О.П., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 13 год. 30 хв. 03.01.2019р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 14.01.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

13.09.2018р. позивач Приватне підприємство /ПП/ «Козацька смакота» звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати наступні рішення комісії Головного управління /ГУ/ ДФС у Тернопільській обл.: № 634452/34473461 від 05.04.2018р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 96; № 637062/34473461 від 06.04.2018р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 90; № 634453/34473461 від 05.04.2018р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 82; зобовязати Державну фіскальну службу /ДФС/ України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних /ЄРПН/ податкові накладні № 96 від 25.09.2017р., № 82 від 23.09.2017р., № 90 від 29.09.2017р. в день їх направлення; судові витрати покласти на відповідачів у справі (Т.1, а.с.4-14).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.01.2019р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправними та скасовані наступні рішення комісії ГУ ДФС у Тернопільській обл.: № 637062/34473461 від 06.04.2018р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 90; № 634453/34473461 від 05.04.2018р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 82; зобовязано ДФС України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні № 82 від 23.09.2017р., № 90 від 29.09.2017р., видані позивачем; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача по 587 грн. 34 коп. сплаченого судового збору з кожного відповідача (Т.1, а.с.193-204).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ДФС у Тернопільській обл., який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити повністю (Т.1, а.с.209-212).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час розгляду справи судом не враховані приписи Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, Порядку роботи комісій, які приймаються рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затв. постановою КМ України № 117 від 21.02.2018р., наказу Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017р. «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, та вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», постанови КМ України № 1246 від 29.12.2010р. «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних».

Згідно фактичних обставин справи після зупинення реєстрації спірних податкових накладних позивачу було запропоновано подати пояснення і підтверджуючі документи. Разом з тим, представлений останнім перелік документів був неповним, що слугувало підставою для прийняття оскаржуваних рішень про відмову в реєстрації податкових накладних.

Окрім цього, позивачем було представлено частину документів в нечитабельній формі; акти приймання-здачі робіт від 23.09.2017р. та від 29.09.2017р. не були підписані керівником позивача, а наведена в акті від 23.09.2017р. інформація не відповідає маршруту, вказаному в товарно-транспортній накладній /ТТН/ № 6862 від 22.09.2017р. Також позивачем не представлено правовстановлюючого документа на автомобіль, яким надавалися послуги по перевезенню вантажів (марки «DAF», номерний знак НОМЕР_1), актів звірок, будь-якого рахунку для оплати надати послуг і підтвердження щодо здійснення такої оплати.

Водночас, на позивачу лежить передбачений законодавством та договором про надання транспортних послуг обовязок щодо належного оформлення ТТН.

Також із змісту представлених документів не видається можливим зясування настання «першої події», необхідної для виникнення податкових зобовязань зі сплати податку на додану вартість /ПДВ/ в рамках розглядуваних господарських відносин.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до розяснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі» у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення комісії ГУ ДФС у Тернопільській обл. № 634452/34473461 від 05.04.2018р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 96; зобовязання ДФС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 96 від 25.09.2017р., а також здійснення такої реєстрації щодо всіх податкових накладних в день їх направлення позивачем, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду першої інстанції колегія суддів зазначає про наступне.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ПП «Козацька смакота» зареєстрований як суб'єкт господарювання, основним видом економічної діяльності якого є перевезення вантажів автомобільним транспортом.

22.09.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «БЕРРІ МОР» (замовник) та ПП «Козацька смакота» (перевізник) був укладений договір № 22/09-01у про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом (Т.1, а.с.19-34).

Відповідно до умов п.1.1 цього договору перевізник в порядку та на умовах передбачених даним договором та за замовленням замовника зобов'язується надати послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом, а замовник приймає надані перевізником послуги та оплачує їх вартість у відповідності з умовами цього договору.

Згідно з п.4.1 вказаного договору ТТН встановленого зразку або міжнародна товарно-транспортна накладна (ЦМР) встановленого зразка є основним документом прийому-передачі вантажу, за якими проводяться прийом і перевезення вантажу, а також здача його вантажоодержувачу.

За змістом пп.5.1.2 зазначеного договору замовник здійснює оплату після надання послуг з перевезення банківським переказом протягом 30 (тридцять) робочих днів з моменту отримання від перевізника повного пакету правильно оформлених документів, який включає документи, що надаються в електронній формі, в тому числі, податкову накладну, яка оформлена з дотриманням умов щодо реєстрації податкових накладних у порядку, визначеному діючим законодавством України; містить електронний цифровий підпис уповноваженої особи перевізника; зареєстрована у ЄРПН; наявна квитанція про підтвердження реєстрації податкової накладної в ЄРПН (п.5.1.2.2.).

В рамках виконання умов вказаного договору ПП «Козацька смакота» складені та подані на реєстрацію в ЄРПН., зокрема, наступні податкові накладні:

№ 96 від 25.09.2017р. на суму 8000 грн., в тому числі ПДВ 1333 грн. 33 коп. (Т.1, а.с.137);

№ 82 від 23.09.2017р. на суму 8000 грн., в тому числі ПДВ 1333 грн. 33 коп. (Т.1, а.с.138);

№ 90 від 29.09.2017р. на суму 8000 грн., в тому числі ПДВ 1333 грн. 33 коп. (Т.1, а.с.139).

Через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України позивачу були скеровані квитанції № від 20.10.2017р. (Т.1, а.с.15), № від 16.10.2017р. (Т.1, а.с.49), № від 20.10.2017р. (Т.1, а.с.85), у яких зазначено, що реєстрація відповідно податкових накладних № 96 від 25.09.2017р., № 82 від 23.09.2017р., № 90 від 29.09.2017р. зупинена згідно п.201.16 ст.201 Податкового кодексу /ПК/ України.

Причиною вказаного зупинення визначено відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затв. наказом Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017р. Водночас, за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 49.41. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

На виконання вказаних вимог ПП «Козацька смакота» надіслало згідно повідомлення № 2 від 03.04.2018р. (Т.1, а.с.16) щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній № 96 від 25.09.2017р. письмові пояснення (Т.1, а.с.38-40) із підтверджуючими документами, до яких включено:

договір № 22/09-01у від 22.09.2017р. про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом (Т.1, а.с.19-34);

замовлення ТзОВ «БЕРРІ МОР» № від 24.09.2017р. на разове перевезення вантажів згідно договору № 22/09-01у від 22.09.2017р. (Т.1, а.с.41);

ТТН № Р43 від 26.09.2017р. (Т.1, а.с.35-36);

рахунок на оплату № 40 від 25.09.2017р. (Т.1, а.с.37);

загальна інформація про ПП «Козацька смакота» (Т.1, а.с.42);

договір оренди транспортних засобів № 4 від 16.09.2017р., укладений з фізичною особою-підприємцем /ФОП/ ОСОБА_4 (Т.1, а.с.43-46);

акт звірки з ТзОВ «БЕРРІ МОР» (Т.1, а.с.47);

акт здачі-приймання робіт (надання послуг) (Т.1, а.с.48).

Відповідно до повідомлення № 1 від 03.04.2018р. (Т.1, а.с.50) щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній № 82 від 23.09.2017р. позивачем надіслано письмові пояснення (Т.1, а.с.72-74) із підтверджуючими документами, до яких включено:

договір № 22/09-01у від 22.09.2017р. про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом (Т.1, а.с.53-68);

замовлення ТзОВ «БЕРРІ МОР» № від 22.09.2017р. на разове перевезення вантажів згідно договору № 22/09-01у від 22.09.2017р. (Т.1, а.с.75);

ТТН № 6862 від 22.09.2017р. (Т.1, а.с.69-70);

рахунок на оплату № 23 від 23.09.2017р. (Т.1, а.с.71);

договір оренди складського приміщення № 2 від 03.01.2017р., укладений з ФОП ОСОБА_4 (Т.1, а.с.76-82);

акт звірки з ТзОВ «БЕРРІ МОР» (Т.1, а.с.83);

акт здачі-приймання робіт № 32 від 23.09.2017р. (Т.1, а.с.84).

Згідно з повідомленням № 1 від 04.04.2018р. (Т.1, а.с.86) щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній № 90 від 29.09.2017р. позивачем скеровані письмові пояснення (Т.1, а.с.92-94), із підтверджуючими документами, до яких включено:

договір № 22/09-01у від 22.09.2017р. про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом (Т.1, а.с.96-110);

замовлення ТзОВ «БЕРРІ МОР» № від 28.09.2017р. на разове перевезення вантажів згідно договору № 22/09-01у від 22.09.2017р. (Т.1, а.с.95);

ТТН № Р867 від 25.09.2017р. (Т.1, а.с.89-90);

рахунок на оплату № 43 від 29.09.2017р. (Т.1, а.с.91);

договір оренди транспортних засобів від 01.09.2017р., укладений з ДОП ОСОБА_4 (Т.1, а.с.111-114);

акт здачі-приймання робіт № 43 від 29.09.2017р. (Т.1, а.с.115).

За результатами розгляду вказаних документів відповідачем прийнято наступні рішення:

№ 634452/34473461 від 05.04.5018р. про відмову у реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 96 від 25.09.2017р. (Т.1, а.с.17-18);

№ 634453/34473461 від 05.04.2018р. про відмову у реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 82 від 23.09.2017р. (Т.1, а.с.51-52);

№ 637062/34473461 від 06.04.2018р. про відмову у реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 90 від 29.09.2017р. (Т.1, а.с.87-88).

Причиною для такої відмови слугувало ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, а також розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що прийняті комісією ГУ ДФС у Тернопільській обл. рішення № 637062/34473461 від 06.04.2018р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 90, рішення № 634453/34473461 від 05.04.2018р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 82 є протиправними і не відповідають вимогам закону.

Разом з тим, на підтвердження здійснення господарської операції за поданою до реєстрації податковою накладною № 96 від 25.09.2017р. позивачем надано пакет документів, серед яких є ТТН № Р43 від 26.09.2017р. (Т.1, а.с.178 - 179).

Судом зясовано, що станом на 26.09.2017р. за господарською операцією на виконання умов договору про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 22/09-01у від 22.09.2017р. на підставі ТТН № Р43 від 26.09.2017р. позивачем виписано податкову накладну № 93 від 26.09.2017р. (Т.1, а.с.116), яка зареєстрована у ЄРПН.

Отже, позивач за наслідками господарської операції з надання послуг згідно ТТН № Р43 подав для реєстрації у ЄРПН дві податкові накладні № 96 від 25.09.2017р. та № 93 від 26.09.2017р. на ідентичні суми податкових зобов'язань та номенклатури поставки, чим фактично виявив бажання подвоїти суму податкового кредиту з ПДВ з однієї господарської операції.

З огляду на викладене, в податкового органу були законні підстави для відмови у реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 96 від 25.09.2017р.

При цьому, дата ТТН № Р43 збігається з датою податкової накладної № 93 від 26.09.2017p., яка була зареєстрована в ЄРПН, та не збігається з датою спірної податкової накладної № 96 від 25.09.2017p.

Оформлення податкової накладної № 96 від 25.09.2017p. до дати оформлення документу, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (ТТН № Р43 від 26.09.2017р.) суперечить вимогам п.187.1 ст.187 ПК України.

Наведені обставини позбавляють права позивача на реєстрацію в ЄРПН податкової накладної № 96 від 25.09.2017р., яка видана за наслідками господарської операції, на яку вже оформлено та зареєстровану в ЄРПН іншу податкову накладну (№ 93 від 26.09.2017р.) незалежно від визначення фіскальним органом у квитанції конкретного критерію ризику.

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Згідно п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Матеріалами справи стверджується проведення позивачем господарських операцій по перевезенню вантажів для замовника ТзОВ «БЕРРІ МОР».

Зокрема, підтверджуючими документами по вказаним операціям є:

по податковій накладній № 82 від 23.09.2017р. - договір № 22/09-01у від 22.09.2017р. про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом (Т.1, а.с.53-68); замовлення ТзОВ «БЕРРІ МОР» № від 22.09.2017р. на разове перевезення вантажів згідно договору № 22/09-01у від 22.09.2017р. (Т.1, а.с.75); ТТН № 6862 від 22.09.2017р. (Т.1, а.с.69-70); рахунок на оплату № 23 від 23.09.2017р. (Т.1, а.с.71); договір оренди складського приміщення № 2 від 03.01.2017р., укладений з ФОП ОСОБА_4 (Т.1, а.с.76-82); акт звірки з ТзОВ «БЕРРІ МОР» (Т.1, а.с.83); акт здачі-приймання робіт № 32 від 23.09.2017р. (Т.1, а.с.84).

по податковій накладній № 90 від 29.09.2017р. - договір № 22/09-01у від 22.09.2017р. про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом (Т.1, а.с.96-110); замовлення ТзОВ «БЕРРІ МОР» № від 28.09.2017р. на разове перевезення вантажів згідно договору № 22/09-01у від 22.09.2017р. (Т.1, а.с.95); ТТН № Р867 від 25.09.2017р. (Т.1, а.с.89-90); рахунок на оплату № 43 від 29.09.2017р. (Т.1, а.с.91); договір оренди транспортних засобів від 01.09.2017р., укладений з ДОП ОСОБА_4 (Т.1, а.с.111-114); акт здачі-приймання робіт № 43 від 29.09.2017р. (Т.1, а.с.115).

Аналіз вказаних податкових накладних свідчить про їх відповідність тим вимогам, які до них висуваються у п.201.1 ст.201 ПК України та у наказі Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015р. «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», і відповідачі не вказують на наявність будь-яких недоліків форми та змісту зазначених податкових накладних.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Згідно п.201.16 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затв. постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010., податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу (п.12 цього Порядку).

Згідно із п.13 наведеного Порядку за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затв. наказом Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017р. «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (втратив чинність з 25.05.2018р. згідно з наказом Міністерства фінансів України № 409 від 06.04.2018р.), передбачено, що моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу постачання такого товару/послуг, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, та обсягу придбання на митній території України та/або ввезення на митну територію України відповідного товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, та митних деклараціях, і переважання в такому залишку товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, більше 75 % загального такого залишку та відсутність товару/послуги, зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Станом на дату подання ПП «Козацька смакота» податкових накладних № 82 від 23.09.2017р. та № 90 від 29.09.2017р. на реєстрацію в ЄРПН, а також на момент складення квитанцій від 16.10.2017р., 20.10.2017р. про зупинення їх реєстрації, а також винесення рішення № 634453/34473461 від 05.04.2018р. про відмову в реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 82, рішення № 637062/34473461 від 06.04.2018р. про відмову в реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 90 вказаний наказ Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017р. був чинний.

За приписами пп.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 1 Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017р., визначено вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання- передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до пп.201.16.2, 201.16.3 п.201.16 ст.201 ПК України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту. Форма таких рішень встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Постановою КМ України № 117 від 21.02.2018р. «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» визначено, що платники податку на додану вартість, у яких до 01 грудня 2017 року зупинено реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, що діяв до набрання чинності Законом України від 07 грудня 2017 року № 2245-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році», та які станом на 01 грудня 2017 року не подали пояснень і копій документів до таких податкових накладних/розрахунків коригування, мають право протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування, подати пояснення і копії документів до таких податкових накладних/розрахунків коригування на розгляд комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, порядок роботи яких затверджується цією постановою.

Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Письмові пояснення та копії документів платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Як убачається із матеріалів справи, позивачем скеровані на адресу ДФС України копії первинних документів, про що свідчать повідомлення № 1 від 03.04.2018р. щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній № 82 від 23.09.2017р., реєстрація якої зупинена (Т.1, а.с.50), та повідомлення № 1 від 04.04.2018р. щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній № 90 від 29.09.2017р., реєстрація якої зупинена (Т.1, а.с.86).

Також у матеріалах справи містяться договір оренди транспортних засобів № 4 від 16.09.2017р. та договір оренди складського приміщення № 2 від 03.01.2017р., укладені між позивачем та ФОП ОСОБА_4 (Т.1, а.с.43-46, 76-82), що підтверджують наявність у позивача основних засобів, необхідних для виконання розглядуваних спірних господарських операцій.

Відповідно до постанови КМ України № 117 від 21.02.2018р. підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податків письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

У зв'язку з вищевикладеним, прийняті відповідачем комісією ГУ ДФС у Тернопільській обл. рішення № 634453/34473461 від 05.04.2018р. про відмову в реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 82 від 23.09.2017р., рішення № 637062/34473461 від 06.04.2018р. про відмову в реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 90 від 29.09.2017р. не ґрунтується на вимогах закону.

Додатково колегія суддів враховує, що згідно фактичних обставин справи відповідачі в обґрунтування своєї позиції послались на ненадання позивачем переліку первинних документів, який наведений у вищевказаних Критеріях.

Однак є цілком зрозумілим, що за різними господарськими операціями можуть складатися і різні первинні документи, а тому необхідність складання тих чи інших первинних документів та можливість їх подання податковому органу залежить перш за все від сутності господарських операцій.

Тому стверджуючи про ненадання певних первинних документів, які зазначені у вищевказаних Критеріях, суду необхідно встановити, які саме первинні документи повинні складатися на підтвердження конкретних господарських операцій.

Однак відповідачі при прийнятті спірних рішень такого аналізу не здійснили.

Між тим, позивачем під час судового розгляду представлено всі необхідні первинні документи на підтвердження здійснення розглядуваних господарських операцій.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про зобов'язання відповідача зареєструвати податкові накладні в ЄРПН, оскільки такі зобов'язальні дії направлені на відновлення порушених прав позивача.

Застосовуючи такий спосіб відновлення прав позивача, колегія суддів звертає увагу на положення пп.201.16.4. п.201.16 ст.201 ПК України, відповідно до якого податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме відповідною комісією ДФС.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Таким чином, нормами чинного законодавства України чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Частиною другою ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. the United Kingdom), пп. 2836. Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia». заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-П)».

За усталеною судовою практикою дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційним є право суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Відповідачі не наділені повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Окрім цього, єдиною підставою для зупинення реєстрації податкової накладної позивача була невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 49.41.

На вимогу податкового органу після зупинення реєстрації податкових накладних платником податків були надані усі належні документи, вичерпний перелік яких наведений в п.п.14, 15 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затв. постановою КМ України № 117 від 21.02.2018р.

Проте, останні не були взяті контролюючим органом до уваги, натомість відповідач як на підставу для відмови у реєстрації податкових накладних вказав про ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, а також розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Всупереч визначеній у рішенні підставі їх прийняття, податковим органом не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства, та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

При цьому, суд першої інстанції вірно наголосив на невиконанні обов'язку відповідачем підкреслити в спірному рішенні документи, які саме не надано платником податку.

Таким чином, в оскаржуваних рішеннях відсутня конкретна інформації щодо причин та підстав для прийняття такого, а є наявною лише загальна інформація.

У той же час, головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржувані рішення фіскального органу щодо податкових накладних № 82 від 23.09.2017p., № 90 від 29.09.2017р. не відповідають вимогам чіткості та зрозумілості, породжують їх неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на неможливість реалізації свого права або обов'язку платником податків щодо виконання юридичного волевиявлення суб'єкта владних повноважень.

Що стосується посилання контролюючого органу на правомірність спірних рішень з огляду на відсутність підпису уповноваженої особи позивача в акті здачі-приймання робіт, то такий підтверджує факт надання послуг по перевезенню, що посвідчено підписом уповноваженої особи замовника послуг та печатками сторін договірних відносин, на підставі чого, доводи відповідача з цього приводу є безпідставними.

Крім того, проведення неповної оплати за надані позивачем послуги не може бути безумовною підставою для висновку про непідтвердження господарської операції, оскільки податкові накладні № 82 від 23.09.2017р. та № 90 від 29.09.2017р. складені у зв'язку із «першою подією» - датою оформлення документа, що засвідчує факт надання послуг платником податку, а не у зв'язку із зарахування коштів від замовника як оплати послуг.

При цьому, станом на день формування податкових накладних позивачем не було отримано оплату за надані послуги від замовника, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Неточності у маршруті перевезень, визначеного у ТТН № 6862 від 22.09.2017р., повністю спростовуються рахунком на оплату № 32 від 23.09.2017р., актом здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 32 від 23.09.2017р., в яких вказаний вірний маршрут «пункт навантаження: Хмельницька обл., с.Свіршківці пункт розвантаження: Волинська обл., с.Старий Чортоторийськ» (Т.1, а.с.71, 84).

Таким чином, правових підстав для відмови в реєстрації податкових накладних № 82 від 23.09.2017р. та № 90 від 29.09.2017р. у відповідачів не було.

Також фіскальний орган був зобов'язаний у 2017 році у квитанціях чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений п.6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, чинних на момент зупинення.

Визначення фіскальним органом у квитанціях конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких містився у наказі № 567 від 13.06.2017р. «Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», який був чинний на момент зупинення реєстрації податкової накладної. Даний наказ діяв на момент зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН і був скасований наказом Міністерства фінансів України № 409 від 06.04.2018р. у зв'язку із прийняттям постанови КМ України № 117 від 21.02.2018р.

Аналогічно позивач був позбавлений можливості надати ґрунтовні пояснення і підтверджуючі документи у 2018 році, коли вже діяла постанова КМ України № 117 від 21.02.2018р., яка передбачала перелік документів для аналізу, оскільки не володів повною інформацією про підстави для зупинення реєстрації податкових накладних.

З аналізу даних норм законодавства вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків чи підстави для зупинення реєстрації.

Також зі змісту квитанцій № від 16.10.2017р. та № від 20.10.2017р. по податковим накладним вбачається, що фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Таким чином, у вказаних квитанціях фіскальним органом в порушення пп.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України не вказано конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (пункт 6 Критеріїв містить визначення двох різних критеріїв), не зазначено конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений наказом № 567 від 13.06.2017р.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Також рішення суду в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог позивачем не оскаржено.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з вищевикладених мотивів.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ДФС у Тернопільській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.01.2019р. в адміністративній справі № 1940/1790/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління ДФС у Тернопільській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 15.05.2019р.