Справа № 640/20401/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 травня 2019 року м. Київ № 640/20401/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Департаменту з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації»

до

Гаражно-будівельного кооперативу «Позняки-3» Дарницького району міста Києва

про

зобов’язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Департамент з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Гаражно-будівельного кооперативу «Позняки-3» Дарницького району міста Києва (02081, м. Київ, вул. Канальна, 3, код ЄДР: 22921829), в якому просить суд зобов’язати відповідача знести самочинно забудовані шість гаражних боксів між гаражними боксами № 564 та 564 по вул. Канальній, 3 у Дарницькому районі міста Києва.

Позов зареєстрований канцелярією суду 04.12.2018.

Ухвалою суду від 10.12.2018 відмовлено у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2019 скасовано ухвалу ОАС м. Києва від 10.12.2018, а справу направлено на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказана справа надійшла до ОАС м. Києва 09.04.2019 та відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.04.2019 передано судді ОАС м. Києва Кармазіну О.А.

Враховуючи те, що матеріали позову знаходились на стадії вирішення питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2019 позовну заяву залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Для усунення недоліків позивачу необхідно було подати до суду протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху:

1) оригінал позовної заяви із зазначенням у ній реєстраційного номеру облікової картки представника позивача та доданими до позовної заяви копій додатків для суду та доказів надіслання відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи позовної заяви з додатками;

2) оригінал документу про сплату судового збору за звернення до суду за вимогу немайнового характеру у розмірі 1762,00 грн.;

3) заяви про поновлення строку звернення до суду із наданням доказів на підтвердження поважності такого пропуску.

На виконання вимог ухвали суду позивачем 25.04.2019 надано заяву про усунення недоліків позовної заяви по справі № 640/20401/18, до якої додано позовну заяву із зазначенням у ній ідентифікаційного коду позивача. До позовної заяви додано копії доказів для долучення до матеріалів справи та докази надіслання відповідачу та ОСОБА_2 копій позовної заяви з додатками до неї.

Щодо надання оригіналу документу про сплату судового збору за звернення до суду за вимогу немайнового характеру у розмірі 1762,00 грн., то позивач у заяві зазначає, що квитанція від 01.11.2018 № 435, якою сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн. дійсно додавалась до позову, який ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва (суддя Маруліна Л.О.) від 19.11.2018 у справі № 640/18980/18 повернуто Департаменту з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації». Представник позивача наголошує, що вказана ухвала суду у справі № 640/18980/18 Департаментом не оскаржувалась, а тому остання набрала законної сили.

У заяві від 25.04.2019 Департамент додає, що відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена суму судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення.

При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що Департамент не звертався із клопотання про повернення судового збору у справі № 640/18980/18.

Посилаючись на ст. 9 Закону України «Про судовий збір», позивач додав, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Підсумовуючи викладене Департамент зазначив, що оскільки справа № 640/18980/18 не розглянута по суті, просить прийняти платіжне доручення від 01.11.2018 № 435, яким сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви Департаменту з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації» до Гаражно-будівельного кооперативу «Позняки-3» Дарницького району міста Києва про зобов’язання вчинити певні дії та вважати вказане платіжне доручення належним доказом сплати судового збору за звернення до суду з даним позовом.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір»).

Зважаючи на викладені норми, суд зазначає, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг).

Тобто, суд зобов’язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної адміністративної справи.

Так, перевіряючи надходження до спеціального фонду Державного бюджету України сплату позивачем судового збору у межах адміністративної справи № 640/20401/18, судом встановлено, що надходження судового збору в межах адміністративної справи № 640/20401/18, на підставі доданого позивачем до позовної заяви платіжного доручення від 01.11.2018 № 435 на суму 1762,00 грн., не відбулось, оскільки таке надходження судового збору на підставі вказаного платіжного доручення відбулось у межах адміністративної справи № 640/18980/18, що підтверджується Випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України від 05.11.2018.

Вказані обставини, крім іншого, зумовили прийняття судом ухвали від 12.04.2019 про залишення позовної заяви без руху, в якій судом була звернута увага позивача на те, що платіжне доручення від 01.11.2018 № 435 є підтвердженням сплати судового збору в межах адміністративної справи № 640/18980/18 (суддя Маруліна Л.О.), а відтак не може бути належним доказом сплати судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом № 640/20401/18 та запропоновано позивачу сплатити судовий збір за звернення до суду з позовом № 640/20401/18. Проте вимоги суду в цій частині позивачем залишені поза увагою.

Щодо посилання позивача на те, що Департамент не звертався в межах адміністративної справи № 640/18980/18 з клопотанням про повернення судового збору, оскільки ухвалою суду від 19.11.2018 позовну заяву у такій справі було повернуто позивачу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Тобто, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з клопотання про повернення судового збору сплаченим відповідно до платіжного доручення від 01.11.2018 № 435 в межах адміністративної справи № 640/18980/18 (суддя Маруліна Л.О.).

Таким чином, підсумовуючи наведене у сукупності, суд зазначає, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 12.04.2019 про залишення позовної заяви без руху в частині сплати судового збору в межах адміністративної справи № 640/20401/18.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом, то позивач зазначив, що за результатами перевірки посадовою особою Департаменту складено акт від 18.08.2017, та враховуючи виявлені порушення замовнику – ГБК «Позняки-3» видано обов’язковий до виконання припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 18.08.2017. Представник позивача наголошує, що у подальшому за результатами проведеної перевірки виконання вимог вказаного припису, посадовою особою Департаменту складено акт від 29.10.2018, а оскільки спочатку позовом позивач звернувся до суду 13.11.2018, то тримісячний строк звернення до суду, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України, Департаментом не пропущений.

Відносно строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов’язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відтак, беручи до уваги вказані норми, суд зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, ознайомлюючись з матеріали позовної заяви, суд зазначає, що 21.06.2017 на адресу в.о. директора Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_3 надійшла заява від ОСОБА_2 за вх. № ОП-К-12455, в якій останній просив Департамент провести позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства та вимог, державних будівельних норм і правил під час підготовки та виконання будівних робіт із будівництва гаражів на території ГБК «Позняки-3» на вул. Канальній, 3 у Дарницькому районі м. Києва та припинити будівництво гаражів, що відбувається на території ГБК «Позняки-3» напроти його гаражів.

21.07.2017, на підставі вказаної заяви в.о. директора Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_3 прийнято наказ № 477 «Про проведення позапланової перевірки», яким Управління контролю за будівництвом Департаменту з питань державного архітектурно-будвельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) наказано здійснити позапланову перевірку ГБК «Позняки-3» Дарницького району міста Києва на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об’єкті будівництва за адресою: вул. Канальна, 3 у Дарницькому районі м. Києва.

31.07.2017, на підставі наказу від 21.07.2017 № 477, оформлено направлення для проведення позапланової перевірки, строк дії направлення з 07.08.2017 до 18.08.2017.

На підставі вказаних наказу та направлення Департаментом проведено перевірку суб’єкта містобудівної діяльності, за результатами якої складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб’єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

18.08.2017, на підставі зазначеного акту, позивачем складено припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема, будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки.

Також, 18.08.2017 позивачем складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, в якому зазначено, що замовником будівництва – ГБК «Позняки-3» Дарницького району міста Києва виконуються будівельні роботи будівництва шести гаражних боксів, без документа який дає право на виконання будівельних робіт у встановленому законодавством порядку, чим порушено ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». З метою усунення виявлених порушень Департамент вимагав усунути допущені порушення у термін до 17.10.2017.

Натомість, лише 29.10.2018, тобто через рік, позивачем проведено повторну перевірку виконання ГБК «Позняки-3» припису від 18.08.2017, за результатами якої складно акт б/н.

В той же час суд зазначає, що п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Відтак, зважаючи на те, що приписом від 18.08.2017 відповідача було зобов’язано усунути порушення вимог містобудівної діяльності до 17.10.2017, що, між іншим не було зроблено відповідачем, починаючи з 18.10.2017 позивач зобов’язаний був провести позапланову перевірку щодо виконання суб’єктом містобудівної діяльності вимог припису від 18.08.2017.

Так, як зазначає позивач у позовній заяві, з метою перевірки виконання відповідачем припису від 18.08.2017, на підставі наказу від 05.10.2017 № 648 Департаментом видано направлення на проведення перевірки для позапланового заходу.

Позивач стверджує, що у листопаді 2017 року під час виїзду посадовою особою Департаменту на об’єкт будівництва на вул. Канальну, 3 у Дарницькому районі м. Києва, доступ до об’єкта будівництва був обмежений, що унеможливило проведення перевірки.

30.10.2018 Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва на адресу ГБК «Позняки-3» було надіслано лист № 073-9869, в якому зазначено про те, що в межах наданих повноважень Департамент проводить перевірку виконання вимог припису від 18.08.2017 про усунення порушень вимог законодавства, у зв’язку з чим посадову або уповноважену особу ГБК «Позняки-3» зобов’язано прибути до Департаменту (вул. Хрещатик, 32, 6-й поверх, м. Київ) 07.11.2017 об 11.30 та надати перелік документів щодо усунення вимог припису від 18.08.2017.

Проте, як зазначає позивач, на письмове запрошення Департаменту уповноважена особа відповідача не з’явилася, не надала жодних документів та матеріалів необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об’єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об’єкта та компенсацію витрат, пов’язаних з таким знесенням.

Відтак, аналізуючи вказані обставини у сукупності, а також беручи до уваги той факт, що відповідач не прибув 07.11.2017 до Департаменту, не надав документа та матеріали, з яких можливо було б встановити виконання відповідачем вимог припису від 18.08.2017, а також зважаючи на те, що доступ посадової особи на об’єкт будівництва ГБК «Позняки-3» за адресою вул. Канальна, 3 у Дарницькому районі м. Києва було обмежено відповідачем, суд приходить до висновку, що відповідачем не було усунуто вимоги припису у строк до 17.10.2018, а відтак у починаючи з листопада 2017 року у позивача виникли підстави для звернення до суду з даним позовом, як того вимагає ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності».

Водночас, суд зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин (листопад 2017 року) був чинний Кодекс адміністративного судочинства України у редакції від 06.07.2005 № 2747-IV.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (у редакції Закону України від 06.07.2005 № 2747-IV) для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Тобто, станом на листопад 2017 року (момент виникнення підстав, що дають суб’єкту владних повноважень права на звернення до суду) у позивача був наявний шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом.

В той же час, з 15.12.2017 у дію вступив Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII, яким затверджено нову редакцію Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 2 ст. 122 якого передбачає тримісячний строк звернення до суду для суб’єкта владних повноважень.

Натомість, як вже було зазначено судом, про що також позивач зазначає у позовній заяві, з первісним позовом до суду позивач звернувся лише 13.11.2018, тобто поза межами як шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 2 ст. 99 КАС України (у редакції до 15.12.2017), так і поза межами тримісячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України (у редакції після 15.12.2017), з огляду на що позивачем пропущений строк звернення до суду, передбачений КАС України.

Між тим, суд вважає необґрунтованими твердження Департаменту про те, що тримісячний строк звернення до суду у останнього виник лише з 29.10.2018, тобто після проведення повторної перевірки, оскільки, беручи до уваги те, що відповідач у строк до 17.10.2017, не виконав вимоги припису, орган державного архітектурно-будівельного контролю починаючи з листопада 2017 року, у відповідності до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» зобов’язаний був подати позов до суду про знесення самочинно збудованого об’єкта та компенсацію витрат, пов’язаних з таким знесенням.

Подальше, після первинного виникнення обставин, які зумовлювали у позивача право на звернення до суду, неналежне виконання позивачем своїх функцій не може бути поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

В той же час, суд зазначає, що позивачем так і не було надано заяви про поновлення строку звернення до суду, що також свідчить про невиконання позивачем вимог ухвали суду від 12.04.2019 в частині надання заяви про поновлення строку звернення до суду.

Таким чином, враховуючи вищевказане, а також беручи до уваги те, що, по-перше, позивачем не було сплачено судовий збір за звернення до суду з адміністративним позовом у справі № 640/20401/18, а також зважаючи на те, що Департаментом не надано заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, що свідчить про невиконання вимог ухвали суду від 12.04.2019 про залишення позовної заяви, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви позивачеві.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду із позовом в порядку, встановленому законом, тобто після виконання вимог щодо позовної заяви, визначених ст. 160 КАС України.

Керуючись ст. 123, 160, 169, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву. Копія позовної заяви залишається в суді.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293 -- 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) .

Суддя О.А. Кармазін