Справа № 420/5363/18
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/5363/18

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів Пятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лукянчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №-1552 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №-1552 від 19 червня 2018 року.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки контролюючого органу про наявність у позивача обов'язку сплатити податок на транспорт є безпідставними та не ґрунтуються на Законі, визначення грошового зобов'язання в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні відбулось не у відповідності до чинного законодавства, у зв'язку із чим це рішення суб'єкта владних повноважень підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №-1552 від 19.06.2018 року відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що оподаткування транспортним податком, з урахуванням положень ПК України та рішення, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2019 року, а тому визначення транспортного податку з фізичних осіб за 2018 рік не відповідає положенням ПК України. При цьому зазначив, що оскільки позивачем автомобіль придбано за 1225500,00 грн., що не перевищує 375 розмірів мінімальної заробітної плати, тому даний транспортний засіб не може підпадати під категорію транспортних засобів, за які потрібно сплачувати податок у 2018 році.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, 17 травня 2018 року за ОСОБА_2 зареєстрований легковий автомобіль марки Land Rover, модель Discovery Sport, тип загальний легковий універсал-в, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2018 року випуску, тип пального - дизель, об'єм двигуна 1999. Вказаний транспортний засіб зареєстрований за позивачем на підставі договору комісії №1505/18LR, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ ВІННЕР-ОДЕСА, згідно якого ціна договору складала 39200 євро, в еквіваленті 1225550 грн.

19.06.2018 року Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-1552, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб 18011000 за податковий період 2018 рік у розмірі 16666,67 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення надіслано позивачу 22.06.2018 року.

20.07.2018 року ОСОБА_2 подав до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси заяву, якою просив зняти нарахований йому транспортний податок на 2018 рік, за результатами розгляду якої отримав листа головного управління ДФС в Одеській області №6872/А/15-35-13-09-05 від 27.08.2018 року, згідно якого податкове повідомлення-рішення № 0-1552 від 19.06.2018 року залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням форми Ф №0-1552 від 19.06.2018 року, ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління ДФС в Одеській області при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяло у межах повноважень на підставі податкового законодавства, а відтак підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №-1552 від 19.06.2018 року відсутні.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 1 січня 2015 року, викладено у новій редакції ст. 267 Податкового кодексу України, чим запроваджено транспортний податок.

Згідно пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального".

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального (пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України).

На підставі п. 267.4 названої статті Кодексу ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпунктів 267.6.1 та 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Кодексу обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Головним управлінням ДФС в Одеській області було сформовано податкове повідомлення-рішення з транспортного податку №-1552 від 19 червня 2018 року на суму 16666 грн. 67 коп. за 2018 рік.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що оподаткування транспортним податком, з урахуванням положень ПК України та рішення, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2019 року.

Колегія суддів вважає дані доводи безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8.3 ст.8 ПК України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обовязковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з п.п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 до місцевих податків належать:податок на майно, в склад якого, відповідно до підпункту 265.1.2 п. 265.1 ст. 265 ПК України входить транспортний податок.

Відповідно до п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно з п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Рішенням Одеської міської ради від 21.01.2015 року №6257-VІ з 01.01.2015 року на території м. Одеси встановлено податок на майно в частині транспортного податку згідно з «Положенням про податок на майно в частині транспортного податку».

Рішенням Одеської міської ради №1600-VII від 08.02.2017 року Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 21 січня 2015 року №6257-VI Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку, (оприлюднено в газеті Думська площа (додаток до газети Одесский вестник) №8-9 від 17.02.2017 року), встановлено у 2017 році податок на майно на території м. Одеси на підставі пункту 24 частини першої статті 26, статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, підпункту 19 пункту 1 статті 64 Бюджетного кодексу України, пункту 10.2. статті 10, підпункту 265.1.2. пункту 265.1. статті 265, статті 267 Податкового кодексу України, враховуючи зміни до Податкового кодексу України, внесені законами України від 20.12.2016 р. № 1791-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році, від 21.12.2016 р. № 1797-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні.

Так, згідно вказаного рішення Одеської міської ради пункт 3 Положення про податок на майно в частині транспортного податку встановлює, що обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Таким чином, враховуючи те, що рішення Одеської міської ради №1600-VII Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 21 січня 2015 року №6257-VI Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку, яким встановлено ставку транспортного податку, прийнято 08.02.2017 року, тобто раніше, ніж за шість місяців до 2018 року, інших рішень, якими би вносились зміни до транспортного податку Одеською міською радою не приймались, суд зазначає, що оподаткування транспортним податком може мати місце у 2018 році, а тому посилання апелянта на правові позиції Вищого адміністративного суду України викладені в постанові від 30.08.2016 року № К/800/8077/16 та ухвалах від 19.04.2016 року № К/800/2667/16, від 12.09.2017 року № К/800/29249/16, колегія суддів вважає помилковим, оскільки в даних рішеннях ВАСУ фактично підтверджує, що відповідне рішення місцевої ради, прийняте в порядку, передбаченому ПК, є ключовим для запровадження транспортного податку.

Стосовно посилання апелянта на те, що ринкова вартість його автомобіля становить менше 375 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому він не відноситься до об`єктів оподаткування, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 4 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 (далі - Методика) визначено, що інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Пунктом 13 названої Методики передбачено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об'єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Отже, визначення середньоринкової вартості транспортних засобів для цілей оподаткування транспортним податком відповідно до ст. 267 ПК України належить виключно до повноважень Мінекономрозвитку.

Так, на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвиту і торгівлі Україні (http://www.me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA) опубліковано Перелік легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року, у якому міститься транспортний засіб марки Land Rover, модель Discovery Sport, рік випуску (включно) до 1 року, обєм циліндрів двигуна 2.0, тип пального дизель.

Предметом оскарження є податкове повідомлення-рішення про нарахування транспортного податку за 2018 рік.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01 січня 2018 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 3723 грн.

Отже, 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2018 року - 1 396 125 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2018 році мали бути легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 396 125 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

В матеріалах справи міститься розрахунок вартості транспортного засобу із вищевказаного офіційного веб-сайту Міністерства економічного розвиту і торгівлі Україні від 19.06.2018 року (а.с.95), згідно якого середньоринкова вартість легкового автомобіля марки Land Rover, модель Discovery Sport, 2.0, внутрішнього згорання, дизель, рік випуску 2018 становить 1476107,18 грн.

Таким чином, вартість належного позивачу автомобіля перевищує передбачену підпунктом 267.2.1 пункту 262.1 статті 267 ПК України межу, а відтак, вказаний легковий автомобіль підпадає під ознаки об'єкта оподаткування, наведені у пп.267.2.1 п.262.1 ст.267 ПК України, та є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році, а позивач є платником транспортного податку.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 03 грудня 2018 року, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 15 травня 2019 року .

Головуючий суддя: О.В. Лукянчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова