Справа № 826/15507/17
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ісаєнко Ю.А., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового порядку апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «АКБ «Київ», про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 31.07.2015 року № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2018 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 31.07.2015 № .

В апеляційній скарзі Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

05 квітня 2019 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від позивача, в якому він просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 16.07.2015 року по 17.07.2015 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків фізичної особи ОСОБА_1

За результатами проведеної перевірки Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві складено акт від 17.07.2015 № 3005/26-56-17-01-05/, яким встановлено порушення фізичною особою ОСОБА_1 : - підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а саме: не задекларовано дохід у вигляді додаткового блага, який підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України на суму 12 070 640,43 грн.; - підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України , а саме: неподання декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік.

На підставі складеного акту перевірки Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 31.07.2015 № , яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання в розмірі 15 088 470,53 грн., з яких: за основним платежем - 12 070 640,43 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3 017 830,10 грн. за платежем: податок з доходів фізичних осіб, код платежу 11010500.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Виходячи із змістовного аналізу вказаного положення, слід зазначити, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Основна сума боргу платника податку анульована (прощена) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що при списанні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом включаючи і проценти як плату за отриману послугу з користування наданими коштами.

Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Наведене правило застосовується за наявності двох умов: 1) кредитор належним чином має повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто); 2) кредитор має включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 810/4482/16.

Як вбачається з матеріалів справи, між Акціонерним комерційним банком «Київ» та позивачем укладено договір про надання кредиту № 35 від 01.03.2017, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 4 249 320 доларів США на строк з 1 березня 2007 року по 29 лютого 2008 року зі сплатою 13 відсотків річних від суми кредиту.

26.08.2014 року на засіданні Правління ПАТ «АКБ «КИЇВ» прийнято рішення (протокол № 40) щодо визнання безнадійною та списання за рахунок сформованих резервів заборгованості за кредитним договором, в тому числі ОСОБА_1 , яка відповідає ознакам, визначеним пунктом 3.6.1 Порядку списання безнадійної заборгованості за активними операціями ПАТ «АКБ «КИЇВ» за рахунок спеціальних резервів, що затверджене протоколом Правління ПАТ «АКБ «КИЇВ» № 14 від 19.03.2013.

Пунктом 3 рішення (протокол № 40) доручено Департаменту обліку та звітності у встановлені законодавством строки забезпечити відображення списання заборгованості за рахунок сформованого резерву у відповідній податковій звітності. Відповідно до пункту 5 доручено юридичному департаменту продовжити роботу щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами фізичних осіб, що вказані в пункті 1 даного протокольного рішення. Департаменту банківської безпеки забезпечити представництво інтересів банку в межах кримінальних справ (кримінальних проваджень) з метою стягнення заборгованості (відшкодування збитків) кредитними договорами фізичних осіб, що вказані в пункті 1 даного протокольного рішення, наявності ознак злочинів.

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Київ» подало до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 3 квартал 2014 року, відповідно до якого включено суму боргу ОСОБА_1 в розмірі 70 994 847,17 грн.

Листом від 28.08.2014 року за № 08.2.2/1850 Акціонерний комерційний банк «Київ» повідомив позивача про визнання заборгованості за кредитним договором безнадійною та відшкодування (списання) її за рахунок страхового резерву, що підтверджується листом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» від 04.02.2016 за № 08.4/96.

Відповідно до підпункту 159.2.1 пункту 159.2 статті 159 Податкового кодексу України банки та небанківські фінансові установи, крім страхових компаній, недержавних пенсійних фондів, корпоративних інвестиційних фондів та адміністраторів недержавних пенсійних фондів, формують резерви для відшкодування можливих втрат за всіма видами кредитних операцій (за винятком позабалансових, крім гарантій) коштами, розміщеними на кореспондентських рахунках в інших банках, придбаними цінними паперами (у тому числі іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю), іншими активними банківськими операціями згідно із законодавством, включаючи нараховані за всіма цими операціями проценти та комісії (далі - страховий резерв).

Для цілей цього підпункту під комісією розуміються платежі, що сплачені фінансовій установі за здійснення операцій з кредитами, цінними паперами та іншими активними банківськими операціями.

Страховий резерв формується та списується банком самостійно в розмірі та порядку, передбаченими методикою, яка визначається для банків Національним банком України, а для небанківських фінансових установ - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідно до повноважень та включається до складу витрат.

Підпунктом 159.4.1 п. 159.4 ст.159 Податкового кодексу України встановлено, що за рахунок створеного страхового резерву банк відшкодовує заборгованість, яка визначена безнадійною відповідно до методики, встановленої Національним банком України. Порядок відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок страхових резервів для банків встановлюється Національним банком України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Правила відшкодування (списання) банками України згідно з пунктами 159.2 та 159.4 статті 159 розділу III Податкового кодексу України за рахунок створеного страхового резерву (далі - резерв) заборгованості, яка визначена безнадійною відповідно до методики, установленої Національним банком України встановлює Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затверджений постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 №172 (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із Порядком відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву Банк визначає заборгованість за активними банківськими операціями як безнадійну (далі - безнадійна заборгованість) відповідно до методики, установленої Положенням про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 25.01.2012 N 23, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.02.2012 за N 231/20544.

Банк має право відшкодувати (списати) за рахунок резерву безнадійну заборгованість (крім безнадійної заборгованості, зазначеної в пункті 4 цього Порядку), яка включає суму основної заборгованості перед банком та/або нараховані доходи (борг боржника), за якою є прострочення погашення боргу або його частини понад 180 днів.

Банк відшкодовує (списує) за рахунок резерву безнадійну заборгованість за всіма активними банківськими операціями з пов`язаними особами, за операціями з пайовими цінними паперами та іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами, а також безнадійну дебіторську заборгованість за розрахунками з працівниками банку та за господарською діяльністю банку за умови їх відповідності хоча б одній з ознак безнадійної заборгованості, визначених Податковим кодексом України.

Рішення про відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості приймається виконавчим органом банку (правлінням або радою директорів банку).

Банк відображає в бухгалтерському обліку відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку.

Відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента.

Банк зобов`язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Статтею 605 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Отже, обов`язковою ознакою анулювання кредитором заборгованості є припинення зобов`язання внаслідок звільнення від його виконання, тобто прощення боргу.

Проте, ПАТ «АКБ «Київ» не приймало рішення про анулювання (прощення) боргу позивача за кредитним договором від 01.03.2007 № 35 та продовжує роботу, що підтверджується листами ПАТ «АКБ «Київ», повідомленням про візит ТОВ «Українська боргова компанія», паспортом відкритих торгів (аукціону) з продажу прав вимоги ПАТ «АКБ «Київ».

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про те, що відшкодування банком за рахунок свого страхового резерву кредиторської заборгованості позивача не є припиненням зобов`язання останнього, як боржника, перед кредитором, що свідчить про те, що анулювання (прощення) заборгованості в розумінні підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в даному випадку не відбулось, а грошові кошти у розмірі 70994847,17 грн. не підлягають включенню до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу ОСОБА_1 за 2014 рік, оскільки не є додатковим благом позивача.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ісаєнко Ю.А.

Суддя Файдюк В.В.