Справа № 826/10158/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 травня 2019 року № 826/10158/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно - Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Малинської районної державної адміністрації Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Малинської районної державної адміністрації Житомирської області, треті особи: Малинська районна рада Житомирської області, Чоповицька селищна рада Малинського району Житомирської області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно - Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі по тексту - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Малинської районної державної адміністрації Житомирської області (далі по тексту - відповідач 1), Управління праці та соціального захисту населення Малинської районної державної адміністрації Житомирської області (далі по тексту - відповідач 2), треті особи: Малинська районна рада Житомирської області (далі по тексту - третя особа 1), Чоповицька селищна рада Малинського району Житомирської області (далі по тексту - третя особа 2), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Малинської районної державної адміністрації Житомирської області в частині не передбачення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян при розробці місцевого бюджету Малинського району на 2017 рік;

- визнати протиправною діяльність Управління праці та соціального захисту населення Малинської райдержадміністрації Житомирської області в частині невиконання вимог пункту 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, а саме не реєстрації за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 додаткових зобов`язань за фактично надані послуги пільгового поїзду залізницею окремим категоріям громадян зі станцій та зупиночним пунктам, що розташовані в межах Малинського району за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов`язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Малинської районної державної адміністрації;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Малинської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» 454 586,03 грн. шкоди, заподіяної протиправними діями та бездіяльністю відповідачів у сумі витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що згідно діючого законодавства щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом 2017 року надавались послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станцій та зупиночних пунктів Малинського району на загальну суму 454 586 грн.03 коп.

Однак, відповідачами безпідставно не відшкодовано витрат залізниці, оскільки всупереч чинній державній програмі уповноважений державою головний розпорядник коштів ухиляється від виконання відповідної частини своїх зобов`язань, визначених державною програмою, відмовляючи в компенсації залізниці витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Відповідач 2 відмовляється від укладання договору про порядок відшкодування витрат від перевезень окремих категорій громадян, що мають відповідні пільги, залізничним транспортом в приміському сполучені за рахунок коштів місцевого бюджету, посилаючись на відсутність відповідних видатків у вигляді субвенцій у Державному бюджеті на 2017 рік.

Крім того, органами місцевої державної адміністрації не забезпечено виконання державної програми соціального захисту населення - не передбачили у річному кошторисі Малинського району на 2017 рік відповідних видатків та не перерахували із місцевого бюджету кошти на рахунок позивача.

Відповідач 1 Малинська районна державна адміністрація проти позовних вимог заперечувала повністю, посилаючись на підпункт 3 пункт 2 статті 22 Бюджетного Кодексу України, згідно якого компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян віднесено до видатків, що здійснюються з бюджетів міст обласного значення, районних бюджетів, об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно з законом та перспективним планом формування територіальних громад. У зв`язку із чим, відповідач 1 вважає, що суму позову необхідно розділити на 2 частини, а саме борг по Малинському району, який становить 2 933,51 грн., борг Чоповицької об`єднаної територіальної громади 426 652,52 грн. Також посилається на той факт, що при розробці проекту районного бюджету на 2017 рік кошти на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян не були передбачені через недостатність коштів районного бюджету та необхідність фінансування в першу чергу захищених статей бюджету.

Відповідачем 2 Управлінням праці та соціального захисту населення Малинської районної державної адміністрації подані заперечення, в яких просить відмовити в позові з тих підстав, що діяв в межах своїх повноважень і не допустив протиправної бездіяльності, про яку стверджує позивач, вважає, що в даному спорі співвідповідачем повинно виступати Чоповицька об`єднана територіальна громада. У зв`язку з відсутністю кошторисних призначень, а також при заблокованих рахунках, відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу України не міг брати бюджетні зобов`язання і укладати договори щодо фінансування перевезення пільгових категорій громадян у 2017 році.

Під час судового розгляду справи представник позивача підтримав вимоги з наведених у позовній заяві підстав.

Представники відповідачів не визнавали позов та просили відмовити в його задоволенні з підстав, наведених у відзивах.

Третьою особоюи 1 Малинською районною радою Житомирської області суду надані пояснення та заявлено клопотання по слухання справи без участі представника. В поясненнях зазначається про те, що з 01.01.2017 відшкодування витрат на перевезення пільговиків залізничним транспортом можливо, але не є обов`язково (п.20-4 ч.4 ст. 91 Бюджетного кодексу) за рахунок місцевих бюджетів на договорній основі, це узгоджується з вимогами ст. 7 Закону України «Про залізничний транспорт». Крім того, на сесії Малинської районної ради від 21.12.2016 прийнято рішення №176 «Про району Програму фінансування компенсаційних виплат на надання пільг з послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян у 2016-2017 роках», головним виконавцем програми визначено Управління праці та соціального захисту населення Малинської райдержадміністрації. При затвердженні районного бюджету на 2017 рік при розгляді питань про внесення змін до районного бюджету на 2017 рік, рада підтримувала рішення та пропозиції голови Малинської райдержадміністрації, як головного розпорядника бюджетних коштів, враховуючи недостатність бюджетних коштів ради на забезпечення захищених статей районного бюджету.

Представник третьої особи 2 Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області надав суду пояснення, в яких посилається на те, що Чоповицька селищна рада не має законних підстав для компенсації витрат, які понесла ПАТ «Укрзалізниця» на перевезення пасажирів, що користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, оскільки жодного рішення радою щодо надання пільг певній категорії громадян не приймалося та відсутня відповідна програма.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів. Представники сторін заявили клопотання про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Так, на підставі положень ч. 3 ст. 194 КАС України суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів та третьої особи 2, вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, протягом 2017 року позивач в межах Малинського району Житомирської області здійснював перевезення залізничним транспортом пільгових категорій громадян. Витрати на перевезення таких пасажирів позивач зазначав у облікових формах у розрізі категорій пільговиків (пенсіонери за віком, ліквідатори наслідків аварії на ЧАЕС, інваліди загального захворювання) і щомісячних рахунках, які він надсилав відповідачу.

Копії облікових форм і розрахунків за 2017 рік та поштових повідомлень про вручення відповідачу у матеріалах справи справі (а.с. 16-49, 50-54 т. 1). Згідно з розрахунками позивача сума витрат на перевезення ним пільгової категорії громадян склала 454 586, 03 грн. (а.с. 15 т. 1).

Представник відповідача 1 не визнав даний розрахунок, оскільки проведений в односторонньому порядку та просив провести звірку на відповідність вказаної суми (а.с.46-47 т. 1).

Договір про перевезення пільгової категорії громадян залізничним транспортом у 2017 між сторонами не укладався. Позивач направив відповідачу 2 листом від 18.01.2017 № ДН-4/01-4/68, копія якого наявна в матеріалах справи, проект договору про відшкодування витрат за перевезення пільгової категорії громадян залізничним транспортом з пропозицією його підписання, однак, як пояснили представники сторін, відповідач 1 його не підписав. (а.с. 63 т. 1).

З наданих позивачем копій листів від 10.02.2017 №17/11-02/352, від 19.06.2017 № ДН-4/01-4/723, від 21.01.2017 №ДН-4/01-4/100, від 18.01.2017 №ДН-4/01-4/68, від 14.03.2017 №ДН-4/01-4/723 та інших убачається, що ПАТ «Укрзалізниця» неодноразово повідомляла відповідачів про відсутність компенсації витрат на перевезення пільгової категорії громадян у 2017 році, листувалася з приводу звіряння надані населенню послуг з перевезення певної категорії громадян та пропозицій щодо укладення договорів (а.с.57, 59, 62, 63, 66, 57-80 т. 1).

Листом від 10.07.2017 № 16/1227 та листом № 578/01 від 14.06.2018, копії яких наявні в матеріалах справи, Малинська райдержадміністрація повідомила позивачу та відповідачу 2 про відсутність кошторисних призначень, також при заблокованих рахунках Управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрація не може виконувати договірні зобов`язання, у зв`яку із чим укладення договору про відшкодування витрат за перевезення пільгової категорії громадян залізничним транспортом на даний час неможливо та пропонують звернутися щодо стягнення пільг до відповідних селищних рад, на території яких знаходяться землі, надані у користування залізничного транспорту та існування фінансового ресурсу (а.с.74, 142 т. 1).

Також позивач листувався з Малинською районною радою з приводу відшкодування витрат щодо перевезення пільгової категорії громадян (а.с.55, 56, 58 т. 1).

З наданих Управлінням праці та соціального захисту населення Малинської районної державної адміністрації до заперечень доказів убачається, що протягом 2017 року щомісячно від позивача отримувались листи з інформацією про кількість перевезених пасажирів пільгових категорій громадян Малинського району із зазначенням сум (а.с. 126-137).

Також відповідачем 2 отримано розрахунок Коростенської дирекції залізничних перевезень від 11.10.2016 потреби в коштах на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізничним транспортом приміського сполучення по Малинському району (а.с. 138, 139 т. 1).

Відповідач 2 неодноразово звертався до Малинської сільської ради, Голови Малинської районної державної адміністрації, начальника управління фінансів Малинської райдержадміністрації щодо виділення коштів на відшкодування витрат, зокрема, по компенсаційним виплатам за пільговий проїзд окремих категорій громадян на залізничному транспорті КЕКВ 2610 в сумі 1 143 722, 1 грн. (а.с. 143-150 т. 1).

Управління фінансів Малинської райдержадміністрації повідомляє, що на даний час в районному бюджеті існує обмеженість фінансового ресурсу. Додаткові кошти районного бюджету спрямовуються, в першу чергу, на виплату заробітної плати з нарахуваннями, на оплату енергоносіїв та на вирішення нагальних проблем району. Крім того, є невиконання доходної частини в сумі 1,1 млн. грн. Тому виділити кошти з районного бюджету на компенсацій ні виплати за пільговий проїзд на залізничному транспорті в сумі 481 538, 87 грн. не має можливості (а.с. 142 т. 1).

Також, загальний розрахунок не був затверджений на сесії у необхідній сумі згідно з витягом з бюджетного запиту на 2017 рік (а.с. 140-141 т. 1).

Спірні правовідносини стосуються фінансування видатків місцевих бюджетів перевезення пільгової категорії пасажирів залізничним транспортом.

Частиною 1 статті 89 БК України встановлено, що до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканською АР Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад належать видатки на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті «б» пункту 4 ч. 1 ст. 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вказаний Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету».

Відповідно до п. 2, 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій (далі по тексту - Порядок), передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Відповідно до п.4-6 Порядку перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 49 БК України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов`язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 цього Кодексу.

Приписами ч.ч. 1, 3 ст. 48 БК України, зокрема, передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Необхідною умовою стягнення з відповідача коштів у рахунок компенсації перевізнику витрат на пільгове перевезення окремих категорій громадян є взяття відповідачем відповідних бюджетних зобов`язань у межах бюджетних асигнувань, встановлених бюджетом, на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян. При цьому загальний обсяг виплат з місцевого бюджету не може перевищувати розмірів затверджених видатків.

Як установлено судом, місцевим бюджетом і кошторисом відповідачів не було затверджено видатків на компенсацію витрат на пільгове перевезення окремих категорій громадян Малинського району у 2017 році, у зв`язку із чим відповідач 1 не укладав договір з позивачем, не брав та не реєстрував бюджетних зобов`язань із здійснення платежів на компенсацію зазначених витрат, оскільки відповідно до ст. 48 БК України не вправі був це робити.

Видатки на зазначені цілі затверджувались і не виділялись, що в свою чергу, стало перешкодою для укладення відповідачем 1 з позивачем договорів на відшкодування витрат залізниці по перевезенню пільгової категорії пасажирів, як наслідок, у відповідача не виникла заборгованість по таким платежам.

Доводи позивача про ухилення відповідача 1 від підписання договору і про допущення протиправної бездіяльності відповідачів щодо не здійснення виплати компенсації суперечать вимогам ст. 48 БК України, тому судом відхиляються.

Суд враховує вжиття відповідачем 2 заходів із розробки, повідомлення і погодження грошових сум на компенсацію позивачу витрат на пільгове перевезення окремих категорій громадян на 2017 р., що свідчить про відсутність бездіяльності. Крім того, затвердження місцевого бюджету не належть до компетенції Управління.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Доказів і аргументованих доводів, які б свідчили про невиконання відповідачами конкретних законодавчих приписів і не вчинення ними конкретних дій, передбаченими такими приписами, не наведено.

Зважаючи на необґрунтованість доводів позивача і не доведеність ним тих обставин, на які він посилався у позові, суд дійшов висновку про неогрунтованість адміністративного позову і відсутність підстав для його задоволення.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв`язку із відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 139, 241 - 247, 255, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно - Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Малинської районної державної адміністрації Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Малинської районної державної адміністрації Житомирської області, треті особи: Малинська районна рада Житомирської області, Чоповицька селищна рада Малинського району Житомирської області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко