Справа № 520/1493/19
Суддя: Петренко В. С.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1493/19
Провадження № 2-а/520/115/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Шевчук В.О., Швець А.С.,

за участю сторін:

представник позивача адвокат Волканов Є.В., діючий на підставі ордеру;

представник третьої особи Оніщенко К.С., діюча на підставі довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Одеської області лейтенанта Козаченка Юрія Петровича,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2019року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Одеської області лейтенанта Козаченка Юрія Петровича, третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд скасувати постанову інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Козаченка Юрія Петровича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №025670 від 20.01.2019 р. про притягнення його - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 20 січня 2019 року інспектором 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Одеської області лейтенанта Козаченко Юрієм Петровичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №025670, відповідно до якої його - ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП України, та застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Позивач вказує, що постанова мотивована тим, що 20.01.2019 року о 12:13 на трасі М-05 Київ-Одеса 401 км. він - ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 81 км./год. в зоні дії д.з. 329 «обмеження максимальної швидкості 50 км./год.» перевищив максимальну швидкість на 31 км./год. Швидкість вимірювалась приладом ТС-001052 п.п. 12.9.6.

Однак, позивач з вказаною постановою не погоджується, вважає її прийнятою з порушенням вимог КУпАП та такою, що не відповідає обставинам справи з огляду на наступне, оскільки він швидкість не перевищував, рухався з дозволеною швидкістю з огляду на дорожні знаки та їх приписів щодо обмеження швидкості.

На думку позивача, в оскаржуваній постанові інспектором УПП не надано належних доказів того, що його автомобіль рухався зі швидкістю 81 км/год., в постанові зазначено, що швидкість вимірювалась приладом ТС-001052 про те, відповідно до офіційних повідомлень Департаменту патрульної поліції з 08.10.2018 р. поліція почала використовувати пристрої замірювання швидкості ТruСаm.

Тобто, позивач зазначає, що не зрозуміло, яким саме приладом інспектор здійснював вимірювання швидкості.

З урахуванням викладеного, вважаючи, що у зв`язку з незаконними діями відповідача, а саме: накладення на нього незаконного адміністративного стягнення були порушені його права, скільки на нього буде накладено додаткове грошове навантаження, що потягне за собою додатковий майновий тягар, з посиланням на п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 62 Конституції України, практику Європейського суду з прав людини у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 25.01.2019року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Одеської області лейтенанта Козаченка Юрія Петровича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

07.02.2019 року від представника третьої особи - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надіслав на адресу суду письмові пояснення щодо позову, в яких просив залишити адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Одеської області лейтенанта Козаченка Юрія Петровича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, без задоволення.

Так, в обґрунтування наданих письмових пояснень представник третьої особи посилається на те, що 20.01.2019 року в ході виконання службових обов`язків інспектор патрульної поліції роти № 3 батальйону № 1 УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції Козаченко Ю.П. в складі наряду з лейтенантом поліції Русовим А.А., виявив транспортний засіб «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням, як пізніше стало відомо, гр. ОСОБА_1 , що рухався о 12 год. 13 хв. автодорогою М-05 зі швидкістю 81 км/год і перевищив встановлене дорожнім знаком 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» обмеження швидкості руху транспортних засобів, порушивши пункт 12.9. Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, якими визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29. Знак 3.29. «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Представник третьої особи вказує, що дана обставина була зафіксована лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів ТruСАМ LTI 20/20 № ТС001062 та підтверджується роздруківкою файлу _сG000_0120_121537.jrnf з пристрою.

В подальшому, як зазначає представник третьої особи, даний транспортний засіб був зупинений на вимогу інспектора патрульної поліції для з`ясування причин порушення ним Правил дорожнього руху.

Позивачу було роз`яснено суть його правопорушення, ознайомлено з даними, які було зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів ТruСАМ LTI 20/20 № ТС001062.

Представник третьої особи вказує, що під час розгляду справи позивач скористався своїм правом на власний розсуд і надав поліцейським письмові пояснення на бланку постанови, в яких зазначив, що з правопорушенням не згоден, жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП, не надходило.

Представник третьої особи зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП інспектор Козаченко Ю.П. виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, і негайно, після закінчення розгляду справи, інспектор Козаченко Ю.П. відповідно до ст. 285 КУпАП оголосив винесену постанову серії НК№ 025670 від 20.01.2019року, та враховуючи ч. 3 ст. 285 КУпАП інспектор Козаченко Ю.П. вручив копію позивачу, про що свідчить особистий підпис гр. ОСОБА_1 на копії постанови.

Як стверджує представник третьої особи, факт вчинення адміністративного правопорушення був зафіксований лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів ТruСАМ LTI 20/20 № ТС001062 та підтверджується роздруківкою файлу _сG000_0120_121537.jrnf з пристрою.

Згідно з експертним висновком НДЦ «ТЕЗІС» НТУУ «КПІ» механізми технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів ТruСАМ LTI 20/20 відповідає вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів ТruСАМ LTI 20/20 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UА-МІ/1-2903-2012, відповідно, на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТruСАМ», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Представник третьої особи вказує, що чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію, а оскільки прилад ТruСАМ було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства.

Згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/11931 від 25 вересня 2018 року, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», здійснена повірка лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI20/20 № ТС001062, дане свідоцтво чинне до 25 вересня 2019 року.

Згідно даних експертного висновку від 27 вересня 2018 року №04/02/03 3008, виготовленого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, об`єктом експертизи був лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam, розроблений (виготовлений) компанією «Laser Technology Inc.», США. Висновок за результатами експертизи: в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033- 3:2015, із довжиною ключа 256 біт. Об`єкт експертизи забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних.

Представник третьої особи звертає увагу на тому, що всі необхідні документи, які підтверджують правомірність використання приладу TruCam LTI 20/20 та достовірність результатів, отриманих з його допомогою, містяться в матеріалах справи та додані до даних пояснень у вигляді сканкопій на ком пакт-диску.

Таким чином, на думку представника третьої особи, в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, а постанова серії НК №025670 від 20.01.2019 року у справі про адміністративне правопорушення обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

07.03.2019 року позивач надав до канцелярії суду відповідь на пояснення третьої особи, в якій зазначив, що постанові відсутні будь-які дані та належні докази, на підставі яких відповідачем зроблено висновок, що рух транспорту на ділянці дороги заборонений зі швидкістю 81 км/год., інспектором не зазначено доказів, яким би підтверджувались зазначені обставини, що транспортний засіб «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався саме в зоні дії вказаного дорожнього знаку, а сама фіксація транспортного засобу на дорозі зі швидкістю 81 км/год. без співставлення його з дорожніми знаками не свідчить про порушення ним правил дорожнього руху.

Крім того, позивач зазначає, що третьою особою надано до суду роздруківку з файлу _сG000_0120_121537.imf із зображенням нібито автомобіля «Volvo», н/з НОМЕР_1 483 та зазначенням швидкості 81 км/год., при цьому, на момент фіксації швидкості руху марки та номера автомобіля, на який з певної відстані був спрямований прилад, не видно, але вбачається, що позаду нього також рухається і інший автомобіль, а тому виникають розумні сумніви, щодо того, швидкість руху якого саме автомобіля фіксував вимірювач швидкості.

Позивач вказує, що в оскаржуваній постанові інспектором 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Козаченко Юрієм Петровичем зазначено, що швидкість вимірювалась приладом ТС-001062, в той час, як третьою особою до суду надано документи, за яких нібито правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС001062.

Крім того, позивач звертає увагу на тому, що оскаржувана постанова була винесена інспектором 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Козаченко Юрієм Петровичем, в той час, як відповідно до роздруківки з файлу _сG000_0120_121537.imf зазначено, що прізвище інспектора (офіцера), який здійснює вимірювання є Русов (ID 0004814), тобто даних про те, що ОСОБА_2 нібито було встановлено будь-яке правопорушення позивачем правил дорожнього руху до суду не надано.

Також позивач стверджує, що тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362, та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №ІІА-МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012 року є не чинним з 02.11.2015 року та станом на момент його зупинення та накладення на нього адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що відповідач та третя особа не довели правомірності винесеної постанови допустимим та достовірним доказами, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

У судовому засіданні 16.05.2019 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач - Інспектор 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Одеської області лейтенанта Козаченко Юрій Петрович про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, у судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив у встановлений судом строк не надав.

У судовому засіданні 16.05.2019 року представник третьої особи проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 20.01.2019року інспектором патрульної поліції роти № 3 батальйону № 1 УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції Козаченко Юрієм Петровичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК №025670, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень 00 копійок.

У вказаній постанові серії НК №025670 від 20.01.2019року, інспектором патрульної поліції було зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме, що 20.01.2019року о 12 годині 13 хвилин, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Volvo», номерний знак НОМЕР_1 , на Трасі М-05 Київ-Одеса 401 км рухався зі швидкістю 81 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 50 км/год. Перевищив максимальну швидкість на 31 км/год., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП. Швидкість вимірювалась приладом ТС-001062. Порушення п.п. 12.9.б Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

У зазначеній постанові позивачем було вказано, що з порушення він не згоден.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно вимог пп.б п.12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Разом з тим, відповідно до ч.5 статті 77 КАС якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Обставини вчинення даного правопорушення, повністю викладені у постанові серія НК № 025670 від 20.01.2019 року, яка містить посилання на те, що швидкість руху автомобіля під керування ОСОБА_1 вимірювалась приладом №TС-001062.

Таким чином, постанова відповідає усім вимогам норм чинного законодавства, відповідачем при винесенні постанови про адміністративне правопорушення дотримано положення ст. 280 КУпАП, достеменно встановлено вину позивача у вчиненому правопорушенні, враховуючи, що крім постанови, в якості доказу вини позивача у скоєнні правопорушення надано диск з відеозаписом та фото наявності дорожнього знаку 3.29 на ділянці траси М-05 в місці фіксації правопорушення, сканкопії сертифікатів та експертних висновків щодо лазерного пристрою TruCam LTI 20/20 № ТС001062, за допомого якого було здійснено вимірювання швидкості.

Окрім цього, з наданих суду роздруківок фотознімків з приладу TruCam Serial №TС001062 від 20.01.2019 року 12:15 год., вбачається, що швидкість транспортного засобу «Volvo», номерний знак НОМЕР_1 , визначено в 81 км/год. при дозволеній швидкості 50 км/год.

При цьому, слід зазначити, що суду надано компакт-диск з відеозаписом та фото, на яких зображено розміщення дорожнього знаку на автодорозі М-05 «Київ-Одеса 401 км», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», в межах якого діють вимоги Правил дорожнього руху України, що визначають, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил, що спростовує доводи позивача про не порушення ним швидкості, адже його транспортний засіб було зафіксовано вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС001062 із чітко зафіксованою швидкістю руху 81 км/год., в межах дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» на ділянці дороги з максимально дозволеною швидкістю руху 50 км/годину.

Відтак, заперечення позивача щодо не вчинення ним адміністративного правопорушення та безпідставність винесення постанови, спростовуються вищевказаними доказами і підтверджують думку суду, що звернення позивача до суду пов`язане не із захистом його порушених прав у сфері публічно-правових відносини, а є обранням останнім способу захисту на уникнення адміністративної відповідальності.

Самі лише заперечення не мають юридичної сили, оскільки свою позицію та невинуватість позивач мав би довести шляхом надання доказів на спростування обставин викладених у оскаржуваній постанові, адже відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Окрім цього, посилання позивача щодо неправомірного використання працівниками поліції приладу TruCam, оскільки такий виключений з Державного реєстру та сертифікатів вимірювальної техніки, посилання на те, що на момент фіксації швидкості руху марки та номера автомобіля, на який з певної відстані був спрямований прилад, не видно, але вбачається, що позаду нього також рухається і інший автомобіль, а тому виникають розумні сумніви, щодо того, швидкість руху якого саме автомобіля фіксував вимірювач швидкості, суд розцінює критично з наступних підстав.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення іі результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/111931, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», здійснена повірка лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС001062, дане свідоцтво чинне до 25 вересня 2019 року, та міститься на компакт-диску, доданого до матеріалів справи.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc. також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3G08, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Експертний висновок також міститься на компакт-диску, який доданий до матеріалів справи.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Відносно посилань позивача про те, що в постанові зазначено, що швидкість вимірювалась приладом ТС-001062, в той час, як третьою особою до суду надано документи, за яких нібито правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС001062, суд зазначає, що ТС001062 є серією та номером вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

Посилання позивача на те, що оскаржувана постанова була винесена інспектором 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Козаченко Юрієм Петровичем, в той час, як відповідно до роздруківки з файлу _сG000_0120_121537.imf зазначено, що прізвище інспектора (офіцера), який здійснює вимірювання є Русов (ID 0004814), судом до уваги не приймається, оскільки з пояснень третьої особи вбачається, що інспектор 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Козаченко Ю.П. перебував в складі наряду з ОСОБА_3 .А.

Статтями 268, 269, 286 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливості розгляду окремих категорій адміністративних справ.

Так, статтею 286 встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладені приписи процесуального законодавства, висновки, яких суд дійшов за результатами розгляду справи, в задоволенні вимог позивача про скасування постанови слід відмовити, у зв`язку з тим, що відповідачем здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідно до приписів чинного законодавства на підставі відповідних доказів про які зазначено в постанові, адже доказів, які б спростовували надані відповідачем докази в обґрунтування наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а так само доказів, на підтвердження порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині недотримання його прав, суду не надано.

Відповідно до п.1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а відповідно до п.1.9. - особи, які порушують їх, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти до уваги заперечення позивача, оскільки ці твердження є непослідовні, суперечливі і не відповідають встановленим обставинам по справі, а тому аналізуючи наведені факти, приймаючи до уваги, те що дотримання вимог обмежень швидкості є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, підстави для скасування постанови відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 77, 241-246, 160 - 163, 286, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Одеської області лейтенанта Козаченка Юрія Петровича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.05.2019 року.

Суддя Петренко В. С.