Справа № 740/5383/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 травня 2019 року

Київ

справа № 740/5383/15

провадження № К/9901/13563/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Ніжина ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування розпорядження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом до міського голови м. Ніжина ОСОБА_2 (надалі також відповідач), у якому просив:

визнати незаконними дії відповідача, пов`язані з видачею розпорядження від 26 грудня 2014 року № 335-В «Про відпустку міського голови»;

скасувати розпорядження міського голови від 26 грудня 2014 року № 335-В «Про відпустку міського голови» як таке, що порушує Конституцію та закони України.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно винесено оскаржуване розпорядження, яким, серед іншого, надано заступнику міського голови право першого підпису службових, фінансових, адміністративно-господарських документів, чим порушено статті 5, 7, 8, 19 Конституції України, статтю 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки поняття «першого підпису» чи наділення таким правом будь-кого не передбачено. Позивач стверджував, що передача таким чином функцій та повноважень міського голови призвела до протиправного звільнення позивача з посади начальника КП ЖЕК «Південна» Ніжинської міської ради.

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 27 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року, в позові відмовив.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, виходили з відсутності факту порушення спірним у цій справі актом прав, свобод чи законних інтересів позивача, оскільки зазначене розпорядження від 26 грудня 2014 року № 335-В «Про відпустку міського голови» є актом індивідуальної дії та створює правові наслідки лише для конкретної особи. За висновком судів, позивач не є суб`єктом правовідносин, які склались у результаті прийняття оскаржуваного розпорядження.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Своєю чергою, за змістом пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідними винятками згідно з частиною четвертою статті 257 указаного Кодексу є справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дослідивши встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з`ясувавши характер спірних правовідносин, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту, врахувавши обсяг і характер досліджених судами доказів, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що ця адміністративна справа є справою незначної складності.

Викладене також не дає підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а спір у цій справі не відноситься до категорії спорів, передбачених частиною четвертою статті 257 згаданого Кодексу.

Відтак, судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій у цій справі касаційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 740/5383/15 за позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Ніжина ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування розпорядження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич