Справа № 460/357/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2019 року м. Рівне №460/357/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Демчук І.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача 1: ОСОБА_1 ,

позивача 2: ОСОБА_2 ,

відповідача: представники Безпалов А.В., Панчук В.В.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Прокуратури Рівненської області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач 1), ОСОБА_2 (далі позивач 2), звернулися до суду з позовом до прокуратури Рівненької області (далі відповідач) про визнання протиправною відмову прокуратури Рівненської області щодо прийняття постанови, передбаченої частиною 1 статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»; зобов`язання прокуратури Рівненської області прийняти у відповідності до частини 1 статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» постанову про визначення позивачам розміру шкоди у зв`язку із закриттям кримінального провадження відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 08.11.2018. На обґрунтування позову зазначають, що постановою прокуратури Рівненської області від 08.11.2018, а саме: прокурора групи прокурорів, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000049 від 12.04.2018, закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутністю у їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Всупереч ст. 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позивачам не був роз`яснений порядок поновлення їх порушених прав та свобод, а також відшкодування завданої шкоди. 17 січня 2019 року, відповідно до ст. 12 вказаного Закону, позивачі звернулись із заявою до прокуратури Рівненської області із клопотанням обрахувати та прийняти рішення про відшкодування заподіяної незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, відстороненням від роботи, обшуками тощо шкоди, про що винести відповідну постанову. У відповідь щодо зазначеної заяви, відповідач надав лист від 06.02.2019 за № 15-1611-18, у якому, на думку позивачів, відмовлено у винесенні постанови щодо визначення розміру шкоди до відшкодування та роз`яснено про необхідність звернення з такою заявою до органів, що проводили досудове розслідування, а саме: Управління СБУ в Житомирській області та Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області. Таку відмову, з посиланням на вищезгаданий закон, позивачі уважають протиправною та просять суд зобов`язати відповідача прийняти відповідну постанову.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому заперечує проти позовних вимог. На обґрунтування заперечень стверджує, що органом, який здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000049 від 12.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 КК України був слідчий відділ управління Служби безпеки України в Житомирській області, а у подальшому, слідчі СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області. А прокурором групи прокурорів прокуратури Рівненської області 08.11.2018 у кримінальному провадженні № 0000049 від 12.04.2018 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України прийнято лише рішення про закриття кримінального провадження в частині повідомлених підозр ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності в їх діях складу вказаного кримінального правопорушення. Отже, заява про прийняття рішення про відшкодування шкоди повинна подаватися відповідно до закону до органу досудового розслідування, а не прокуратури, так як остання не відноситься до органів, що здійснюють дізнання і досудове слідство. Крім того, у відзиві на позов звертається увага суду на непідсудність зазначеного спору адміністративній юрисдикції. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивачі подали відповідь на відзив в якому стверджують про необґрунтованість відзиву з підстав, тотожних змісту позовної заяви.

Заперечень на відповідь на відзив відповідач не подав.

Позовна заява надійшла до суду 18.02.2019.

22.02.2019 ухвалою суду позов залишений без руху.

06.03.2019 від позивачів надійшла заява на усунення недоліків позову.

11.03.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

03.04.2019 ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачі навели аргументи на підтвердження своїх доводів, які за змістом є аналогічні змісту позову та відповіді на відзив.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали позицію, викладену у відзиві на позов.

Заслухавши учасників справи, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд враховує наступне.

Обставини справи:

12.04.2018 прокуратурою Житомирської області 12.04.2018 внесені відомості до ЄРДР за № 0000049 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

12.04.2018, постановою прокуратури Житомирської області доручено проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчому відділу Управління служби безпеки України в Житомирській області.

16.05.2018 у м. Рівне, працівниками УСБУ в Житомирській області затримано у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яких доставлено у м. Житомир та поміщено до ІТТ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області.

17.05.2018 слідчим слідчого відділу УСБУ в Житомирській області оголошено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підозру у скоєнні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

22.06.2018 постановою прокуратури Житомирської області визначено місцем проведення досудового розслідування кримінального правопорушення територію Рівненської області та проведення досудового розслідування дорученого слідчому відділу прокуратури Рівненської області.

30.07.2018 постановою Рівненської місцевої прокуратури Рівненської області визначено підслідність кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України у кримінальному провадженні № 0000049, за прокуратурою Житомирської області.

08.08.2018 постановою прокуратури Житомирської області доручено проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчому відділу Управління служби безпеки України в Житомирській області.

27.08.2018 постановою Генеральної прокуратури України визначено підслідність у кримінальному провадженні № 0000049 за слідчими СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області. Кримінальне провадження № 0000049 направлене для організації подальшого досудового розслідування до прокуратури Рівненської області.

08.10.2018 постановою прокуратури Рівненської області визначено групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, які здійснюють нагляд за додержанням законів при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000049.

08.11.2018 постановою прокуратури Рівненської області, кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2018 за № 0000049 за підозрою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

18.01.2019 прокуратурою Рівненської області отримана заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про додаткове прийняття рішення щодо відшкодування шкоди, завданої органами досудового розслідування.

06.02.2019 листом № 15-1611-18 відповідач роз`яснив позивачам, що оскільки досудове розслідування проводилось слідчим відділом Управління служби безпеки України в Житомирській області та Рівненським ВП ГУНП в Рівненський області, то з відповідною заявою позивачам слід звертатися до органу досудового розслідування.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з огляду на таке.

Щодо підсудності даного спору.

У статтях 55, 56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За змістом п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Із матеріалів справи слідує, що кримінальне провадження за підозрою позивачів у вчиненні кримінального правопорушення закрите відповідачем у зв`язку з відсутністю у їх діях складу кримінального правопорушення.

Згідно із приписами ст. 303 КПК України, рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування можуть бути оскаржені тільки під час проведення досудового розслідування, а не після його закриття.

Суд звертає увагу на те, що позивачі фактично оскаржують бездіяльність відповідача, яка полягає у не прийнятті постанови про відшкодування шкоди та зобов`язання останнього прийняти таку постанову відповідно до закону, тому даний спір належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Щодо суті спору.

За правилами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 1 частини 1, частиною 2 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» № 266/94-ВР від 01.12.1994 року (далі Закон № 266), визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до статті 3 Закону № 266, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

У разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов`язані роз`яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди ( ч.1 ст. 11 Закону № 266).

За приписами ст. 12 Закону № 266, розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідно до п. 4 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.1996 (далі Положення), завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Пунктом 6 Положення визначено, що громадянинові, а у разі його смерті - його спадкоємцям відповідний орган, зазначений у пункті 11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз`яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Повідомлення складається за формою, що встановлена в додатку до цього Положення. У повідомленні зазначається перелік тільки тих вимог, на які даний громадянин має право претендувати.

При відсутності відомостей про місце проживання спадкоємців повідомлення направляється їм не пізніше п`яти днів з дня їх звернення до органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Згідно із вимогами пункту 11 Положення, для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 статті 3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися:

1) при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів;

2) при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції;

3) при скасуванні постанови районного (міського) суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт і закритті справи - в районний (міський) суд (до судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення (п. 11 Положення).

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується учасниками справи, що одночасно з винесенням постанови про закриття кримінальної справи за відсутністю в діях позивачів складу кримінального правопорушення, прокуратурою Рівненської області не направлено останнім повідомлення з роз`ясненням позивачам порядку відшкодування шкоди, чим порушено ч.1 ст.11 Закону № 266 та п.6 Положення.

Водночас суд зауважує, що звертаючись із позовом до суду позивачі просять визнати протиправною відмову відповідача у прийнятті постанови про відшкодування шкоди, викладеної у листі від 06.02.2019 № 15-1611-18, що є помилковим твердженням. Як слідує із змісту згаданого листа, відповідач фактично лише надав роз`яснення щодо органу, до якого слід звертатися із відповідним зверненням про відшкодування шкоди. Тобто, рішення у розумінні Закону № 266 про відмову у прийнятті постанови про відшкодування завданої шкоди відповідач не приймав. Доказів зворотного суду не надано і судом в ході розгляду справи не встановлено.

На думку суду, у даному випадку має місце допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо неприйняття постанови про відшкодування шкоди відповідно до закону № 266.

Доводи відповідача про те, що не в його компетенції приймати відповідні постанови, оскільки ним не здійснювалось досудове слідство, судом до уваги не приймаються, з огляду на наступне.

Повторюючись, суд нагадує, що 27.08.2018 постановою Генеральної прокуратури України визначено підслідність у кримінальному провадженні № 0000049 за слідчими СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області. Кримінальне провадження № 0000049 направлене для організації подальшого досудового розслідування до прокуратури Рівненської області.

08.10.2018 постановою прокуратури Рівненської області визначено групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, які здійснюють нагляд за додержанням законів при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000049 а вже 08.11.2018 постановою прокуратури Рівненської області, кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2018 за № 0000049 за підозрою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Оскільки прокуратура Рівненської області 08.11.2018 року прийняла постанову якою закрила кримінальне провадження № 0000049 щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, то прокуратура Рівненської області зобов`язана була направити останнім повідомлення з роз`ясненням позивачам порядку відшкодування шкоди, відповідно до ч.1 ст. 11 Закону № 266 та п. 6 Положення та, в свою чергу, у відповідності до ст. 12 Закону № 266, прийняти постанову про визначення розміру відшкодовуваної шкоди позивачам у місячний термін з дня їх звернення, але натомість не виконала свій обов`язок, обмежившись письмовим роз`ясненням, чим допустила протиправні дії відносно позивачів.

Також судом не приймаються доводи відповідача з приводу того, що позивачі звернулися до відповідача із колективною заявою про прийняття рішення про відшкодування шкоди, що не передбаченого Законом № 266, позаяк у роз`ясненні від 06.02.2019 останній з даного приводу не висловив жодних застережень. Такі застереження були висловлені відповідачем лише у відзиві на позов та в ході надання пояснень у судовому засіданні.

З врахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про необхідність зобов`язання відповідача прийняти відповідну постанову в порядку встановленому статтею 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду».

Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Підсумовуючи вищевикладене в його сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Як встановлено в ході судового розгляду, позивачі помилково ототожнили роз`яснення відповідача із рішенням про відмову у прийнятті постанови про відшкодування шкоди, тому ефективним засобом юридичного захисту у даному спорі буде визнання протиправною бездіяльність Прокуратури Рівненської області щодо неприйняття постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури згідно із заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 17 січня 2019 року та зобов`язання Прокуратури Рівненської області прийняти постанову про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури згідно із заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 17 січня 2019 року відповідно до статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 в сумі 768,40грн. згідно з квитанцією № 39077048 від 18.02.2019 та ОСОБА_2 в сумі 768,40грн. згідно з квитанцією № 39077345 від 18.02.2019, оригінали яких знаходяться в матеріалах справи, відшкодовуються останнім у відповідності до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Прокуратури Рівненської області щодо неприйняття постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури згідно із заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 17 січня 2019 року.

Зобов`язати Прокуратуру Рівненської області прийняти постанову про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури згідно із заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 17 січня 2019 року відповідно до статті 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Прокуратури Рівненської області судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Прокуратури Рівненської області судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач 1 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) позивач 2 - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

3) відповідач - Прокуратура Рівненської області (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 52, ).

Повний текст рішення складений 16 травня 2019 року.

Суддя Комшелюк Т.О.