Справа № 360/1527/19
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1527/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області, в якій просить:

- визнати бездіяльність відповідача про відмову у зарахуванні до пільгового стажу роботи позивача період роботи в ПАТ «Завод металовиробів «Динамо» з 20.06.1989 до 04.01.1994 та перерахунку пенсії на підставі довідок;

- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового трудового стажу позивача період роботи в ПАТ «Завод металовиробів «Динамо» з 20.06.1989 до 04.01.1994;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням довідок про заробітну плату ДП «Виробниче об`єднання «Луганський верстатобудівельний завод» та ПАТ «Завод металовиробів «Динамо» з дня призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.01.2017 позивач надав Відповідачу заяву, відповідно до якої було призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 27.01.2017 року.

При призначенні пенсії не було враховано до пільгового стажу період роботи у ПАТ завод металовиробів «Динамо» з 20.06.1989 до 04.01.1994 та довідки про заробітну плату за період роботи у ПАТ завод металовиробів «Динамо» з 20.06.1989 до 04.01.1994 та ДП Виробниче об`єднаним «Луганський верстатобудівельний завод» з 08.08.1986 до 13.06.1989.

Позивач 17.03.2017 звернувся до Відповідача з заявою про перерахунок пенсії, з урахуванням пільгового стажу роботи та додав відомості про заробітну плату, на що отримав відповідь, що зарахувати до пільгового стажу роботи цей період роботи неможливо, оскільки підприємство знаходяться на тимчасово окупованій території України та провести перевірку достовірності видачі довідок неможливо.

22 серпня 2018 року позивач знову звернувся до Відповідача з заявою щодо підтвердження трудового стажу на підставі пояснень свідків, що передбачено Порядком підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій. Але так і не отримав перерахунку пенсії.

16.01.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою щодо підтвердження трудового стажу. Але так і не отримав перерахунку пенсії.

Вважає бездіяльність Відповідача щодо непідтвердження пільгового стажу роботи та перерахунку пенсії неправомірною.

Ухвалою від 10.04.2019 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20 травня 2019 року о 10 год. 40 хв. у приміщенні Луганського окружного адміністративного суду за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Космонавтів, 18.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 30-33).

В обґрунтування своїх доводів відповідач зазначив, що з заявою про перерахунок пенсії, в порядку вимог Закону України «Про звернення громадян», позивач звернувся до управління 17.03.2017, якою просив перерахувати і виплати пенсію з 04.05.2015 з урахуванням стажу роботи в ПАТ «Завод металовиробів «Динамо» та Луганському верстатобудівельному заводі ім. Леніна. Листом від 30.03.2017 № 19/Д-5 управління повідомило позивачу, що пенсія призначена йому з урахуванням означеного періоду, що підтверджується протоколом № 85 від 02.02.2017року та розрахунком стажу, які містяться в пенсійній справі позивача.

На Луганському верстатобудівельному заводі позивач працював з 08.08.1986 по 13.06.1989 слюсарем по ремонту та обслуговуванню систем вентиляції і кондиціювання. Професія слюсар по ремонту та обслуговуванню систем вентиляції і кондиціювання до списку виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, не внесено. Жодного документу, щодо підтвердження наявності підстав враховувати період роботи на Луганському верстатобудівельному заводі до пільгового стажу позивачем не надано.

В підтвердження пільгового стажу позивачем надано Наказ експериментального заводу спортивних металовиробів від 06 жовтня 1994 року № 167. До наказу додані документи, належність яких до означеної о наказ) встановити не можливо, а саме переліки професій та посад для яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення. Повторний не чи первинний наказ не вказано.

В довідці підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній № 6 від 27.01.2016 жодного документа, на підставі якою вона видана не означено.

Позивач у судове засідання не з`явився, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, справу розглянути за його відсутності (а. с. 94).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином (а.с. 93), причини неприбуття суду не повідомив.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , що підтверджено копіями документів, які містяться в матеріалах справи: паспорту (а.с. 7-8), довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с. 8).

27.01.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (а. с. 42).

З 27.01.2017 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується рішенням від 02.02.2017 № 85. На час призначення пенсії загальний стаж роботи ОСОБА_1 склав 24 роки 06 місяців 09 днів; стаж роботи, що дає право на пенсію згідно п. „а" ст. 13 Закону України „Про пенсій"-: забезпечення" - 10 років 07 місяців 25 днів (а.с 35).

Листом від 30.03.2017 № 19/Д-5 позивача повідомлено, що періоди роботи у ПАТ «Завод металовиробів «Динамо» та на Луганському верстатобудівному заводі» зараховано до загального стажу у повному обсязі відповідно до внесених записів у трудовій книжці При цьому, період роботи з 20.06.1989 по 04.01.1994 на ПАТ «Завод металовиробів «Динамо» не враховано до пільгового стажу, оскільки позивачем не надано доказів, які підтверджують пільговий характер робіт (а.с. 10, 10 зв.).

Листом від 28.08.2018 № 128/Д-5 відповідач у відповідь на звернення позивача від 22.08.2018 повідомив, що документи надані з тимчасово непідконтрольній території державними органами не можуть бути прийняті до уваги (а. с. 11, 11 зв.).

В листі від 30.01.2019 № 14/Д-5 на звернення позивача від 16.01.2019 відповідач зазначив, що до пільгового стажу роботи враховано періоди з 02.09.2002 по 31.03.2014 (на підставі довідок, які підтверджуючих факт виходів МПП «Марко» з 02.09.2002 по 31.03.2014, копій наказів про результати атестації робочих місць №38 від 08.11.2002, №14 від 02.11.2007, №12 від 24.12.2012 та копій додатків до наказів). Підтвердити пільговий стаж позивача щодо роботи в ПАТ «Завод металовиробів «Динамо» з 20.06.1989 по 04.01.1994 даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування неможливо, тому для зарахування пільгового стажу роботи за цей період при призначенні пенсії за піком на пільгових умовах підстав немає.

Згідно із інформацією, яка зазначена у довідці підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 26.10.2015 № 102, позивач у період з 20.06.1989 по 04.01.1994 працював за професіями, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 (а. с. 15).

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначається Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).

В силу пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються, у тому числі, пенсія за віком ( пункт 1 частини першої статті 9 Закону №1058).

Статтею 26 Закону №1058 визначені умови призначення пенсії за віком.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Тобто, Законом №1058 передбачено, що як для призначення, так і для перерахунку пенсії особа повинна звернутися із відповідною заявою та необхідними документами особисто або через представника до територіального органу Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок № 221-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

В силу пункту 1.7 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, «письмово повідомляє заявника» про те, які документи «необхідно подати» додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абзац третій пункту 1.7 розділу І Порядку).

Пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком, серед інших, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Абзацом другим пункту 1 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно пункту 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Абзацом першим пункту 17 Порядку № 637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

В свою чергу, пункт 18 Порядку № 637 передбачає, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 3.3. розділу ІІІ Порядку № 22-1 визначено, що саме «орган, що призначає пенсію», надає роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій.

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 також визначає, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Натомість, відповідач проігнорував вище зазначені нормативно визначені вимоги для належного прийняття та розгляду документів щодо перерахунку пенсії позивачу.

З урахуванням положень пункту 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 саме відповідач як орган, що призначає пенсію, повинен спочатку всебічно, повно і об`єктивно розглянути усі подані документи, на підставі пункту 3.3. розділу ІІІ вказаного Порядку надати необхідні роз`яснення, і лише після цього вирішувати питання про наявність чи відсутність права особи на перерахунок пенсії.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач належним чином не оцінював подані позивачем документи, не надавав необхідних фахових роз`яснень (порушення п. 3 Порядку № 637), не пропонував в рамках наданих повноважень (п. 3.3. Порядку № 22-1) можливість виклику до пенсійного органу свідків (пункти 17, 18 Порядку № 637).

Натомість, судом встановлено, що трудова книжка позивача має необхідні дані за спірні періоди, які підтверджують факт роботи з 20.06.1989 по 04.01.1994 на ПАТ «Завод металовиробів «Динамо» позивача на відповідній посаді з повним робочим днем (а.с. а.с 67). Крім того, відповідачем зовсім не зазначено, в чому саме полягає неповнота або невідповідність записів в трудовій книжці позивача.

При цьому, згідно із інформацією, яка зазначена у довідці підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 26.10.2015 № 102, позивач у період з 20.06.1989 по 04.01.1994 працював за професіями, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 (а. с. 15).

Відповідачем не зазначено, а судом не виявлено доказів тому, що спірні записи в трудовій книжці позивача можна визнати такими, які не відповідають дійсності чи зроблені з порушенням визначеної процедури.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

До вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для зарахування ОСОБА_1 до його пільгового стажу періоду роботи з 20.06.1989 до 04.01.1994 на ПАТ «Завод металовиробів «Динамо».

На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню стосовно дати перерахунку, а саме: із заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся 16.01.2019. Предметом позову є саме рішення відповідача стосовно перерахунку пенсії, а не стосовно її призначення.

Щодо вимог позивача про здійснення перерахунку пенсії на підставі довідок про заробітну плату, суд зазначає, що з огляду на те, що позивачем у позовних вимогах не зазначено ідентифікуючі ознаки вказаних довідок (а саме вих. № та дату), у суду немає можливості самостійно визнати в резолютивні частині рішення їх ідентифікуючі ознаки, в цій частині позову слід відмовити. Крім того, позивачем не доведено, що відповідача не було взято до розрахунку пенсії довідки про заробітну плату, оскільки матеріали справи містять докази, що відповідачем періоди роботи в ПАТ «Завод металовиробів «Динамо» та Луганському верстатобудівному заводі зараховано до загального трудового стажу роботи позивача.

Щодо питання дотримання Позивачем строку звернення до суду з позовом, суд вважає, що такий строк не пропущений, з огляду на таке.

Твердження Відповідача про порушення Позивачем строку звернення до суду судом вважаються необґрунтованими, з підстав викладених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 10.04.2019 (а.с. 1-2).

Враховуючи вищевикладене, суд критично оцінює посилання Відповідача, які викладені у відзиві на позов, на те, що Позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду, вказаний строк Позивачеві поновлено ухвалою суду від 10.04.2019.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що Позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 768,40 грн (а. с. 3).

Таким чином, на користь Позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (, 93600, Луганська область, смт Станиця Луганська, вул. 1го Травня, буд. 20) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про відмову у зарахуванні до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи в ПАТ «Завод металовиробів «Динамо» з 20.06.1989 до 04.01.1994.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період його роботи: в ПАТ «Завод металовиробів «Динамо» з 20.06.1989 до 04.01.1994 та здійснити відповідний перерахунок пенсії з дати звернення за перерахунком, тобто з 16.01.2019.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (, 93600, Луганська область, смт Станиця Луганська, вул. 1го Травня, буд. 20) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Тихонов