Справа № 536/1437/18
Суддя: Тесленко Т. В.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Тесленко Т. В.

за участю секретаря

судового засідання Климченко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до поліцейського УПП в Полтавській області Стадника Станіслава Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в адміністративній справі, -

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2018 року з Кременчуцького районного суду Полтавської області за підсудністю передано до Кобеляцького районного суду позовну заяву ОСОБА_2 до поліцейського УПП в Полтавській області Стадника Станіслава Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в адміністративній справі.

05 грудня 2018 року ухвалою судді було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 04.02.2019 та витребувано у відповідача матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

04.02.2019 в підготовче засідання відповідач Стадник С. Ю. не з’явився, однак надав суду відзив на позов ОСОБА_2, в якому прохав справу розглядати за його відсутністю та в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а також було надіслано копію заяви командира батальйону патрульної поліції в місті Кременчук УПП у Полтавській області про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 194421 від 27.08.2018 стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_2 в підготовчому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити, заявив клопотання про призупинення виконавчого провадження серії ВП № 57894151 від 12.12.2018 про примусове стягнення з нього штрафу в сумі 425, 00 грн ( в подвійному розмірі 850,00 грн) за постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 194421 від 27.08.2018 стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 04.02.2019 закрито підготовче провадження, зупинено виконавче провадження серії ВП № 57894151 від 12.12.2018 за клопотанням позивача, та призначено справу до розгляду по суті на 12.03.2019.

12.03.2019 в судове засідання сторони не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи: позивач жодних заяв, клопотань до суду не надавав, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомляв; відповідач на минуле судове засідання надав суду відзив на позов ОСОБА_2, в якому прохав справу розглядати за його відсутністю та в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.03.2019 розгляд справи відкладено на 15.05.2019.

Позивач вказував, що адміністративне стягнення застосоване безпідставно та не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, тому прохав скасувати постанову серії ВР № 194421 від 27.08.2018 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі, та провадження у ній закрити.

15 травня 2019 року сторони в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про час і місце слухання справи, що підтверджується розписками про вручення їм судових повісток: позивач надав суду заяву про розгляд справи за відсутності, підтримав позовні вимоги, прохав задовольнити; відповідач на минуле засідання надав суду відзив на позов, в якому прохав розгляд справи проводити за його відсутності та відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Суд, розглянув, перевірив та дослідив матеріали справи та вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В постанові серії ВР № 194421 від 27.08.2018 зазначено, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 36, ч. 1 ст. 121 КУпАП та ч.1 ст. 122, а саме за порушення п.п. 2.1а ПДР України, оскільки він о 15 год 40 хв 27.08.2018 в м. Кременчуці на вул. Ватутіна Полтавської області, керуючи транспортним засобом марки Ford Mondeo, н/з НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» розділу 33 ПДР України та не пред’явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим вчинив адміністративні правопорушення, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн ( а.с. 11).

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"),тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п’яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п’ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач зазначав у позові, що подія та склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП та ч. 1 ст. 126+ КУпАП відсутні, оскільки жодних порушень правил дорожнього руху він не вчиняв, зупинку здійснив, адже рухався по другорядній дорозі, з обов’язковою зупинкю транспортного засобу і на вимогу працівника поліції теж прийняв вправо та зупинився, а в подальшому при зупинці поліцейському не пред’явив документи, оскільки останній не представився та не пред’явив своє посвідчення, нічого не пояснивши запросив безпідставно їх для огляду та не повідомив, що саме позивач порушив; не відреагувавши на його пояснення та заперечення проти безпідставної зупиники та витребування його документів, відповідач Стадник С. Ю. нічого не сказавши сів до службового автомобіля де перебував протягом довготривалого часу, склав незаконну постанову та оголошив її не ОСОБА_2, а натовпу осіб, які зібралися на захист його прав.

Відповідач у своєму відзиві на позов посилається на відеозапис як речовий доказ наявності у діях ОСОБА_2 факту адміністративного правопорушення, однак у постанові про накладення адміністративного стягнення, а саме в п. 8 «До постанови додається» нічого не зазначив.

Верховним судом у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 вказано, що візуальне спостереження за дотриманням ПДР працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи показаннями засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі і відеозаписом з нагрудної камери відеоспостереження працівника патрульної поліції.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Однак, ч. 5 ст. 258 КУпАП передбачає, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов’язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Як вказано в позові, інспектор поліції не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_2 про те, що він не порушував правила дорожнього руху, тобто відповідач не взяв до уваги докази, які позивач йому надавав та мав намір надати, а склав постанову про накладення адміністративного стягнення, чим порушив ч. 5 ст. 258 КУпАП, оскільки позивач на місці зупинки оспорив порушення і адміністративне стягнення, що на нього наклав інспектор поліції.

Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що інспектором Стадником С. Ю. недотримано вимоги чинного законодавста та позбавлено ОСОБА_2 можливості скористатися своїми правами на захист.

Достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами.

В цьому випадку відповідачем не надано жодних доказів дотримання вказаної вище процедури.

Відеозапис адміністративного правопорушення, який наданий відповідачем, де зафіксовано як ОСОБА_2 заперечує порушення ним ПДР України та на якому не видно, що позивач порушує вимоги д.з. 2.2 ПДР України, не є належним доказом у справі, оскільки не внесений до постанови серії ВР № 194421 від 27.08.2018 як додаток.

Суд вказує, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Отже, із зазначених обставин справи видно, що відсутня належна доказова база, яка підтверджує факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовує правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення та необхідності її скасування.

Тому, суд вважає за потрібне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 194421, що винесена стосовно ОСОБА_2 поліцейським УПП в Полтавській області Стадником Станіславом Юрійовичем від 27.08.2018 за ч.1 ст.122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП та провадження у вказаній справі закрити.

Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому КМУ.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 9, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, ст.ст. 247, 251, 258, 289, 293 КУпАП, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до поліцейського УПП в Полтавській області Стадника Станіслава Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в адміністративній справі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 194421, що винесена стосовно ОСОБА_2 поліцейським УПП в Полтавській області Стадником Станіславом Юрійовичем від 27.08.2018 за ч.1 ст.122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП та провадження у вказаній справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до або через відповідний суд.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 286 КАС України.

15.05. 2019 складено повне судове рішення.

Суддя