Справа № 826/12075/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Пилипенко О.Є.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» - Трута Дмитра Володимировича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютому 2019 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м.Київ, дата складання повного тексту рішення - 18 лютого 2019 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень від 23.07.2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» (далі - позивач, ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач, Офіс ВПП ДФС) в якому просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників ДФС від 23.07.2018 року №; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників ДФС від 23.07.2018 року №.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що висновки податкового органу викладені в Акті перевірки від 11.04.2018 року №851/28-10-41-07/30307207 є безпідставними та необґрунтованими, а тому спірні податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Позивач вважає висновки відповідача про заниження позивачем зобов`язань з податку на прибуток підприємств, ПДВ та завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ є помилковими, адже реальність господарських операцій позивача з його контрагентами підтверджується належною первинною документацією.

На думку представника позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» не може нести відповідальності за можливі порушення податкового чи іншого законодавства зі сторони його контрагента, оскільки всі вимоги положення податкового законодавства при обчисленні фінансового результату до оподаткування податком на прибуток підприємств, формуванні податкового кредиту податку на додану вартість та заявлені суми від`ємного значення податку на додану вартість до бюджетного відшкодування ним дотримано.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таку, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог та приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що Офісом великих платників податків ДФС, на підставі направлень на перевірку від 27.02.2018 року №205, №206, №207 та наказу від 27.02.2018 року №297 проведена позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» () з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з підприємствами ТОВ «Лима-ЮГ» () за період квітень, травень, червень 2016 року, ТОВ «Аргон Парус» () за період квітень, травень, червень 2016 року, ТОВ «Регіон-Трейд» () за період січень-грудень 2015 року, січень-березень 2017 року.

За результатом проведеної перевірки Офісу великих платників податків ДФС складено акт від 11.04.2018 року №851/28-10-41-07/30307207, в якому зафіксовані виявлені наступні порушення ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна»:

1). п.44.1 ст.44, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, №2755-VI (зі змінами та доповненнями), занижено податок на прибуток на загальну суму 3 534 887 грн., в тому числі за І півріччя 2016 року на суму 3 534 887 грн.;

2). п.44.1 ст.44, п.198.1 п.198.2 п.198.3 п.198.6 ст.198 п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого завищено суму податкового кредиту та від`ємного значення в розмірі 3 927 652 грн., в тому числі:

- за квітень 2016 року в сумі 536 435 грн.;

- за травень 2016 року в сумі 1 307 613 грн.;

- за червень 2016 року в сумі 2 083 604 грн.

3). п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого завищено заявлену суму бюджетного відшкодування в розмірі 1 844 048 грн., в тому числі:

- за квітень 2016 року в суму 415 994 грн.;

- за травень 2016 року в сумі 1 428 054 грн.

- завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 2 067 559 грн., в тому числі за червень 2016 року на суму 2 067 559 грн.

Позивач не погодився з викладеними в акті висновками податкового органу, та 18.04.2018 року №7376 подав до Офісу великих платників податків ДФС заперечення та зауваження на акт від 11.04.2018 року №851/28-10-41-07/30307207.

За результатами розгляду заперечення до акту від 11.04.2018 року №851/28-10-41-07/30307207 року Офісом великих платників податків ДФС від 27.04.2018 року № 18604/10/28-10-41-07-16 надано відповідь на заперечення від 18.04.2018 року №7376, якою висновки, викладені в акті перевірки від 11.04.2018 року №851/28-10-41-07/30307207 викладено в новій редакції:

1). п.44.1 ст.44, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 3 534 887 грн., в тому числі за І півріччя 2016 року на суму 3 534 887 грн.;

2). п.44.1 ст.44, п.198.1 п.198.2 п.198.3 п.198.6 ст.198 п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту та від`ємного значення в розмірі 3 927 652 грн., в тому числі:

- за квітень 2016 року в сумі 536 435 грн.;

- за травень 2016 року в сумі 1 307 613 грн.;

- за червень 2016 року в сумі 2 083 604 грн.

3). п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено заявлену суму бюджетного відшкодування в розмірі 1 844 048 грн., в тому числі:

- за квітень 2016 року в суму 415 994 грн.;

- за травень 2016 року в сумі 1 428 054 грн.;

- за червень 2016 року в сумі 16 045 грн.

- завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 2 067 559 грн., в тому числі за червень 2016 року на суму 2 067 559 грн.

На підставі висновків акта перевірки 11.04.2018 року №851/28-10-41-07/30307207, Офісом великих платників податків ДФС прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № (форма «В4») від 03.05.2018 року, яким зменшено розмір від`ємною значення суми податку на додану вартість на суму 2 067 559 грн.;

- № (форма «В1») від 03.05.2018 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1 860 093 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 465 023,25 грн.;

- № (форма «Р») від 03.05.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 4 418 608,75 грн., в тому числі за основним зобов`язанням у розмірі 3 534 887 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями -883 721,75 грн.

ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» не погодилося з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями Офісу великих платників податків ДФС та в порядку адміністративного оскарження подало до ДФС України скаргу від 17.05.2018 року, в якій просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.05.2018 року №, №, №.

За результатом адміністративного оскарження, рішенням Державної фіскальної служби України від 16.07.2018 року №23699/6/99-99-11-01-02-25 про результати розгляду скарги скасовано податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 03.05.2018 року №, №, № в частині не підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «Лима-ЮГ» та у відповідній частині штрафні санкції з наведених податків, а в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу задоволено частково.

З урахуванням вище зазначеного, 23.07.2018 року Офісом великих платників податків ДФС на підставі акта перевірки від 11.04.2018 року №851/28-10-41-07/30307207 року та рішення Державної фіскальної служби України від 16.07.2018 року №23699/6/99-99-11-01-02-2 прийнято нові податкові повідомлення-рішення:

- № (форма «В1») від 23.07.2018 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1 299 212,00 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції на суму 324 803,00 грн.;

- № (форма «Р») від 23.07.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 1 461 613,75 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням у розмірі 1 169 291,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - 292 322,75 грн.

Позивач, вважаючи, що висновки, викладені в акті перевірки, не відповідають фактичним обставинам, а податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням вимог податкового законодавства, є незаконними, звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі по тексту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у періоді, що перевірявся контролюючим органом періоді між позивачем (Покупець) та його контрагентами (Постачальники) - підприємствами ТОВ «Лима-ЮГ», ТОВ «Аргон Парус», ТОВ «Регіон-Трейд» укладено договори поставки.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно висновків акту перевірки від 11.04.2018 року №851/28-10-41-07/30307207, податковим органом не поставлено під сумнів господарські операції позивача з ТОВ «Регіон-Трейд» (), саме тому оцінка вказаних операцій не досліджувалась.

Також, як вбачається з рішення Державної фіскальної служби України від 16.07.2018 року №23699/6/99-99-11-01-02-25 про результати розгляду скарги скасовано податкові повідомлення-рішення в частині не підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «Лима ЮГ» ().

З урахуванням вище зазначеного, предметом доказування у даній справі є реальність (товарність) господарських операцій між позивачем та ТОВ «Аргон Парус» () за період квітень-червень 2016 року.

Щодо господарських відносин ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» та ТОВ «Аргон Парус», колегія суддів зазначає наступне.

Так, між ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» (Покупець) та ТОВ «Аргон Парус» (Постачальник) () були укладені договори поставки сільськогосподарської продукції аналогічного змісту за період з 19.04.2016 по 06.06.2016 року.

Відповідно до предмету договорів поставки Постачальник зобов`язується поставити й передати у власність Покупця сільськогосподарську продукцію (надалі Товар) в асортименті, за ціною, якістю, кількістю та на умовах, узгоджених з Покупцем вказаних у Договорі, а Покупець зобов`язується здійснити приймання та оплату Товару.

Згідно п.5.1 Договорів Постачальник зобов`язується передати Товар на умовах СРТ-порт (перевезення оплачено до) - ТОВ МСП «Ніка - Тера», що є пунктом призначення за умовами цього Договору. Умови поставки визначаються й розуміються відповідно до «Інкотермс» 2010 року, за винятком положень, пов`язаних з міжнародним перевезенням. Автотранспорт обов`язково повинен мати можливість розвантажування пшениці через задній борт та/або бокові борти, Максимальна довжина автотранспорту - 13,5м. обов`язкова можливість провести візування вантажу до початку розвантажування.

Відповідно до пункту 5.3 даних договорів При відправленні Товару товарно-транспортні накладні повинні бути оформлені відповідно до інструкцій, наданих Покупцем додатково.

Так, пунктом 5.4 Договорів передбачено, що при відправленні автотранспорту з Товаром повинні бути належним чином оформлені наступні товаросупровідні документи:

- транспортна накладна з печаткою відправника форма 1-ТН (Оригінал) - 4 примірники;

- сертифікат якості або посвідчення якості на партію.

Відповідно до п.6.1. Договору продавець зобов`язується передати разом з товаром наступну документацію:

- рахунок про оплату;

- податкову накладну, належним чином оформленої у відповідності до правил, які встановлені п.201.1 Податкового кодексу України, та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних через систему електронного документообігу в момент першої події (отримання коштів або відвантаження Товару) протягом 1 (одного) робочого дня з дати першої події;

- видаткову накладну на кожну партію вивантаженого (прийнятого) Товару, дата видачі якої повинна відповідати даті вивантаження відповідної партії Товару;

- товаро-транспортні накладні на відвантаження Товару з відмітка одержувача про приймання Товару (надається експедитору Покупця в порту ТОВ «ТІС-Зерно»);

- письмове повідомлення від одержувача (ТОВ «ТІС-Зерно») про результати перевантаження Товару не пізніше 24 години після розвантаження Товару та підтвердження наявності документів, зазначених в п.5.4.

На підтвердження виконання зазначених договорів за перевіряємий період з 01.04.2016 по 30.06.2016 року позивачем надано копії видаткових накладних пшениця 3-го, 5-го та 6-го класу урожаю 2015 року на загальну суму 6 496 059, 84 грн, в тому числі по періодах: ІІ квартал 2016 року на суму 6 496 59,84 грн.

Оплата за поставлений товар ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» здійснена, про що свідчать надані платіжні доручення за період з 19.04.2016 по 06.06.2016 роre/

Також на підтвердження виконання зазначених договорів позивачем надано товаро-транспортні накладні за період з 19.04.2016 по 06.06.2016 року, відповідно до яких транспортування сільськогосподарської продукції, яка надходила на ТОВ «ТІС-Зерно» та ТОВ МСП «Ніка - Тера» для ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна», здійснювалось ТОВ «Аргон Парус» автомобільним транспортом.

Щодо посилання на те, що долучені до матеріалів справи товарно-транспортні накладні, оформлені з порушенням вимог які пред`являються до їх оформлення Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в України, затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 (далі-Правила перевезення), а саме відсутня або заповнена з ознаками дефектності (заповнена нерозбірливим почерком) інформація, що є обов`язковою до заповнення в документах на перевезення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до умов договорів поставки перевезення товару здійснюється силами та за рахунок постачальника (ТОВ «Аргон Парус»), у тому числі шляхом залучення сторонніх перевізників. Відтак оформлення ТТН здійснювалося перевізниками, залученими ТОВ «Аргон Парус» як замовником та вантажовідправником, а також припортовими терміналами ТОВ «ТІС-Зерно» та ТОВ МСП «Ніка-Тера» як вантажоодержувачами.

Формальні недоліки у складанні первинних документів, а також недоліки зумовлені дефектами правового статусу особи, що їх видала, мають оцінюватися у сукупності з іншими обставини, перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 820/3354/16.

Документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 809/1385/13-а, від 05.02.2019 у справі №820/5223/14, від 27.11.2018 у справі №810/1499/17, від 06.02.2018 у справі №816/166/15.

Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. Документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 820/3354/16.

Щодо посилання на відсутність сертифікатів якості, колегія суддів зазначає наступне.

Так, необхідність сертифіката якості зерна станом на дату спірних операцій була скасована Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення кількості документів дозвільного характеру», який набрав чинності 26.04.2014. Наказ Державної інспекції сільського господарства України від 25.05.2011 №12 «Зразки типових форм первинних облікових документів для підприємств галузі хлібопродуктів», яким було затверджено форму № 42 - посвідчення про якість зерна, також втратив чинність.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що пПрипортові термінали ТОВ «ТІС-Зерно», ТОВ МСП «Ніка - Тера» при прийманні зерна на зберігання здійснили аналіз його якості, що підтверджується штампами припортових терміналів на звороті ТТН. Посвідчення якості в такий спосіб було здійснено на виконані ст. 24 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» та п. 5.4. Договорів поставки.

Також вказує, що сертифікати якості не є первинними документами та не мають жодного значення для встановлення фактичного руху активів у процесі виконання операцій поставки між Апелянтом та ТОВ «Аргон Парус» та жодним чином не впливають на податкові зобов`язання сторін.

Так, сертифікат якості не відповідає ознакам первинного документа, закріпленим у ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки не містить відомості про господарську операцію та, відповідно, не підтверджує факт її здійснення. Сертифікат якості містить виключно відомості про відповідність продукції технічним вимогам і стандартам. Крім цього, сертифікати якості не містять відомостей про учасників та умови господарської операції, не фіксують рух/зміну активів і зобов`язань у сторін.

Сертифікати якості лише доводять виконання контрагентами вимог щодо підтвердження якості продукції, що, в свою чергу, жодним чином не свідчить про наявність чи відсутність факту поставки продукції як такої.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 18.08.2015 року по справі № 820/10583/13-а, від 09.12.2015 року по справі №826/15675/14, від 19.01.2016 року по справі №804/16939/14, від 07.06.2016 року по справі №806/5537/14, від 12.07.2016 року по справі №806/5351/14, від 21.11.2016 року по справі №816/312/16, від 14.12.2016 року по справі №804/3197/14, Ухвалу від 11.07.2017 року по справі № П/811/3474/15, від 07.08.2017 року по справі № 803/2641/14.

Ркрмі зазначеного вище колегія суддів зазначає, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів не може бути підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 810/803/14.

Щодо посилання на відсутність умов для виконання зобов`язань, зокрема, у зв`язку з нездійсненням зберігання товару на зернових складах, колегія суддів зазначає наступне.

Так, всі договори поставки з ТОВ «Аргон Парус» були укладені на умовах СРТ-порт. Відповідно до умов поставки СРТ, зберігання товару на зерновому складі не відбувається, оскільки доставка здійснюється до названого місця (у нашому випадку - припортовий термінал). Відповідно до правил Інкотермс 2010, доказом поставки є «звичайний транспортний документ» (ТТН), копії яких були надані суду першої інстанції.

При дослідженні операцій на умовах СРТ, врахування факту відсутності доказів зберігання товару як підстави для визнання операції нереальною є протиправним та таким, що суперечить чинному законодавству.

Щодо посилання, що ТОВ «Аргон Парус» нібито є «фігурантом» у кримінальному провадженні № 0000029 від 01.02.2016, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до листа відповідача від 11.07.2018 року №551/14/28-10-23-02, кримінальне провадження від 06.06.2015 року №0000029, на яке покликається суд першої інстанції, було закрито 27.04.2018 року.

Окрім зазначеного, колегія суддів зверта увагу на те, що щодо посадових осіб ТОВ «Аргон Парус» відсутні будь-які кримінальні провадження, протоколи допиту, вироки тощо. Досудове розслідування по жодному зі згаданих кримінальних проваджень не проводиться щодо службових осіб контрагента ТОВ «Аргон Парус».

Крім того, більшість згаданих у рішенні суду першої інстанції кримінальних проваджень, а саме: №0000083, №00000029, №00000084, №0001760 навіть не стосуються компаній другого ланцюга поставки. Контрагент ТОВ «Аргон Парус» та контрагенти контрагента ТОВ «Аргон Парус» тільки згадуються в ухвалах про проведення слідчих дій, проте не мають у них жодного процесуального статусу.

Згадка контрагента ТОВ «Аргон Парус» або контрагентів контрагента ТОВ «Аргон Парус» у процесуальних ухвалах слідчих суддів не встановлює жодних юридичних фактів та не може використовуватись як обґрунтування донарахування Апелянтові податкових зобов`язань.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що податковий орган не подав, а в матеріалах розглядуваної справи взагалі відсутні будь-які матеріали згаданих кримінальних проваджень.

Та вказує на те, що відповідачем не надано вироку суду, яким би були встановлені факти фіктивного підприємництва контрагента позивача, оскільки факти вчинення злочину, в тому числі у вигляді фіктивного підприємництва, ухилення від сплати податків, підробки документів можуть встановлюватися виключно відповідним рішенням суду.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19.03.2019 у справі №826/3740/17.

Окрім зазначеного вище, у матеріалах справи відсутні будь-які пояснення посадових осіб ТОВ «Аргон Парус», відібраних у рамках кримінальних проваджень, щодо можливого заперечення участі у веденні господарської діяльності, укладанні і підписанні первинних документів ТОВ «Аргон Парус».

Навпаки, до суду першої інстанції апелянтом було надано нотаріально посвідчену заяву директора ТОВ «Аргон Парус» Кусковського Ю. М . від 20.07.2016, а 19.07.2018 адвокатом в інтересах Апелянта було проведено адвокатське опитування ОСОБА_3

Своєю заявою від 20.07.2016 та під час опитування 19.07.2018 ОСОБА_3 , серед іншого: підтвердив добросовісність ТОВ «Аргон Парус» як суб`єкта господарювання; підтвердив дійсність намірів щодо реального ведення господарської діяльності; підтвердив повне виконання зобов`язань, взятих за укладеними з апелянтом договорами поставки; підтвердив той факт, що ним особисто підписувались первинні документи по господарським операціям з апелянтом; підтвердив, що сільськогосподарська продукція, поставлена Апелянтові, була набута у власність у законний спосіб на підставі відповідних правочинів зі своїми постачальниками. При цьому кількість продукції, придбаної ТОВ «Аргон Парус» у своїх постачальників, та її номенклатура відповідають поставленому Апелянтові на підставі укладених договорів поставки; підтвердив той факт, що ТОВ «Аргон Парус» не поставляв Апелянтові сільськогосподарську продукцію, попередньо набуту у власність у осіб, які завідомо здійснюють незаконну діяльність, в тому числі тих, які не ведуть реальної господарської діяльності, є податковими ямами, транзитерами, конвертаційними центрами, мають статус фіктивних та ін.; підтвердив, що ТОВ «Аргон Парус» володіло достатнім обсягом трудових та матеріальних ресурсів для виконання зобов`язань за договорами поставки, укладеними з апелянтом; підтвердив факт декларування доходів та податкових зобов`язань за результатами поставок сільськогосподарської продукції апелянтові; підтвердив факт виконання вимог щодо реєстрації податкових накладних, складених на виконання договорів поставки сільськогосподарської продукції з апелянтом в Єдиному реєстрі податкових накладних; заперечив можливість безтоварності правочинів з апелянтом.

Щодо посилання на так звану «податкову інформацію» про нібито відсутність умов для виконання зобов`язань ТОВ «Аргон Парус» перед ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що так звана податкова інформація є простою ніким не підписаною і не завіреною роздруківкою, яке не має ознак належного та допустимого доказу (ст.ст. 73 та 74 КАС України) та була подана після закриття підготовчого провадження (порушення ч. ч. 4, 5, 8 ст. 79 КАС України).

Окрім зазначеного вказує на те, що податкова інформація не стосується позивача, а виключно його контрагента та невідомих третіх осіб.

Податковий орган визнав, що будь-які перевірки ТОВ «Аргон-Парус» не проводились, а будь-які податкові повідомлення-рішення щодо такого контрагента відсутні.

У Листі від 16.07.2018 №29910/10/28-10-41-07-16 відповідач прямо підтверджує нібито неможливість надання документів, які є джерелом «податкової інформації», оскільки обмін інформацією в системі органів ДФС нібито здійснюється в електронному вигляді.

Додатково відповідач підтверджує неможливість надання інформації щодо винесення податковими органами податкових повідомлень-рішень щодо ТОВ «Аргон Парус» на підставі цитованої в Акті перевірки податкової інформації.

Колегія суддів зазначає, що оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового облії^, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.02.2019 справа № 816/652/15-а, від 14.03.2018 у справі № 813/4815/13-а.

Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.12.2018 у справі № 803/2094/15.

Тобто, у даному випадку відносини між ТОВ «Аргон Парус» та його власними контрагентами не мають жодного відношення до позивача та не мають впливу на операції поставки між позивачем та ТОВ «Аргон Парус».

Щодо руху товару, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у матеріалах справи знаходяться копії всіх бухгалтерських та первинних документів по операціям поставки з ТОВ «Аргон Парус» - договори поставки, податкові накладні, видаткові накладні, платіжні доручення, ТТН, витяги з журналу довіреностей, оборотно-сальдові відомості та інші.

Вказані документи оформлені належним чином та недійсними не визнавались. Більш того. відповідачем в Акті перевірки до первинних документів жодних зауважень чи претензій не висувалось.

Окрім зазначеного, колегі суддів звертає увагу на те, що придбаний за оспорюваними операціями поставки товар використовувався ним в подальшому у своїй господарській діяльності - подальший продаж.

Ці операції щодо купівлі та подальшого продажу зернових відповідають основним напрямкам діяльності згідно із статутом.

Здійснення подальшого продажу зернових на експорт підтверджується, зокрема, контрактами, інвойсами, електронними митними деклараціями, прийнятими відповідним митним органом.

Колегія суддів звертає уваг на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що наявність товару підтверджується третіми особами.

Так, у матеріалах справи наявні листи-підтвердження ТОВ «ТІС-Зерно» та ТОВ МСП «Ніка-Тера» про прийняття і вивантаження транспорту з товаром, відправленим ТОВ «Аргон Парус» на користь позивача.

Також контрагент ТОВ «Аргон Парус» перед здійсненням операцій поставок на користь Апелянта на підтвердження добросовісності надав копії всіх правовстановлюючих документів.

Окрім зазначеного, колегія суддів звертає уваг на те, що у матеріалах справи міститься розгорнута табличка з аналізом усіх документів, яка чітко відображає рух товару (кількість, вартість, номенклатура, період) від контрагента ТОВ «Аргон Парус» до позивача й надалі на експорт.

Щодо стягнення понесених судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 46 284, 50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8828 від 30.07.2018 року.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору складає - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

В свою чергу, позовна заява подана у 2018 році.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року становить 1 762, 00 грн.

Предметом позову є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Офісу великих платників Державної фіскальної служби від 23.07.2018 року №№ , .

Таким чином, розмір судового збору за подання позовної заяви становить - 46 284, 50 грн.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що понесені судові витрати у розмірі 46 284, 50 грн. підлягають відшкодуванню Товариству з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 лютому 2019 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 139, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» - Трута Дмитра Володимировича - задоволити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютому 2019 року - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень від 23.07.2018 року - задоволити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Офісу великих платників Державної фіскальної служби від 23.07.2018 року №№ , .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська 11 г, ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви на Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» (адреса: 01001, м. Київ, площа Спортивна 1 а, ), у розмірі 46 284, 50 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 15 травня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

О.Є. Пилипенко