Справа № 331/2182/19
Суддя: Жукова О. Є.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 331/2182/19
Провадження № 2-а /331/63/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Жукової О.Є.

за участю секретаря : Хащук В.Д.

представника позивача: Рихлова Є.І.

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Олександрівського районного відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби Запорізької області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України та затримання громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Олександрівський районний відділ у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби Запорізької області звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 про примусове видворення в країну його походження та про його затримання з поміщенням у Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення видворення за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.11.2017 в рамках проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант», працівником Олександрівського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, був виявлений громадянин Республіки Грузія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був запрошений до УДМС України в Запорізькій області для з`ясування обставин його перебування на території України.

Під час перевірки законності перебування в Україні громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 , було встановлено, що він прибув на територію України 03 листопада 2016 року по паспорту 15 НОМЕР_1 , виданому МВС Республіки Грузія, терміном дії з 17.02.2016 до 17.02.2026, через КПП «Бориспіль», у приватних справах.

Дозволений строк перебування на території України, відповідно підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150, закінчився у громадянина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 01 лютого 2017 року громадянин ОСОБА_2 , перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні.

За порушення правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, у відношенні громадянина ОСОБА_2, працівниками Олександрівського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області був складений протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП 134832 відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 203 КУпАП.

Начальником Олександрівського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області Д.І.Євтушенко 01.11.2017р. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення на громадянина ОСОБА_2 , у вигляді штрафу розміром 510 грн. Адміністративне стягнення ОСОБА_2, зобов`язався виконати у встановлені законодавством строки. Адміністративне стягнення іноземець не сплатив. Постанова про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 308 КУпАП надіслана до органу державної виконавчої служби для примусового виконання.

На підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», 02.11.2017 Олексансдрівським РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення № 20 про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 .

Громадянин ОСОБА_2 з 01.02.2017 незаконно перебуває на території України, його дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, підстави для перебування в Україні відсутні, відсутнє достатнє фінансове забезпечення для покриття витрат, пов`язаних з перебуванням в Україні, у зв`язку з чим 02.11.2017 Олександрівським РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення до громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заборону подальшого в`їзду в Україну на три роки до 02.11.2020 року.

Громадянин Республіки Грузія ОСОБА_2 вищезазначене рішення не виконав та знаходиться на території України незаконно.

Дії громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 грубо порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

17.05.2019 за порушення правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, а саме ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, у відношенні громадянина ОСОБА_2, працівниками Олександрівського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області був повторно складений протокол про адміністративне правопорушення МЗП 138493 відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 203 КУпАП.

Начальником Олександрівського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області Грінченко В.В. 17.05.2019р. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення на громадянина ОСОБА_2 , у вигляді штрафу розміром 1700 грн. Адміністративне стягнення ОСОБА_2 , зобов`язався виконати у встановлені законодавством строки.

Громадянин Республіки Грузія ОСОБА_2 не виконав рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну від 02.11.2017 № 20 прийняте Олександрівським РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області та ухиляється від виїзду за межі України, що дає змогу зробити висновок про те, що громадянин ОСОБА_2 перешкоджатиме процедурі примусового видворення за межі України та надалі ухилятиметься від виїзду, через що позивач вимушений звернутися до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у адміністративному позові, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав ,що він дійсно з осені 2016 року перебуває в Україні Через відсутність грошових коштів він не мав можливості виїхати до Грузії. Не заперечував в судовому засіданні щодо його примусового видворення за межі України, однак позов в частині затримання та поміщення до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців не визнав ,оскільки зобов`язується добровільно покинути територію України 23 травня 2019 року.

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданий Республікою Грузія 17.02.2016 терміном дії до 17.02.2026, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Грузія.

Начальником Олександрівського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області Д.І.Євтушенко 01.11.2017р. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення на громадянина ОСОБА_2 , у вигляді штрафу розміром 510 грн. За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП.

02.11.2017 Олексансдрівським РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення № 20 про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 .

02.11.2017 Олександрівським РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення до громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заборону подальшого в`їзду в Україну на три роки до 02.11.2020 року.

Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих. № 0.184-7380/0/15-18 від 12.02.2018, вих. № 0.184-28087/0/15-18 від 06.07.2018, вих. № 0.184-29008/0/15-18 від 13.07.2018, вих. № 0.184-41093/0/15-18 від 17.10.2018, вих. № 0.184-45850/0/15 від 15.11.2018, вих. № 0.184-5206/0/15-19 від 07.02.2019 (щодо отримання інформації про перетин державного кордону України у напрямку «Виїзд») громадянин Республіки Грузія ОСОБА_2 вищезазначене рішення не виконав.

17.05.2019 за порушення правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, а саме ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, у відношенні громадянина ОСОБА_2 , працівниками Олександрівського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області був повторно складений протокол про адміністративне правопорушення МЗП 138493 відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 203 КУпАП.

Начальником Олександрівського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області Грінченко В.В. 17.05.2019р. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення на громадянина ОСОБА_2 , у вигляді штрафу розміром 1700 грн. Адміністративне стягнення ОСОБА_2 , зобов`язався виконати у встановлені законодавством строки.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України,Кодексом адміністративного судочинства України,Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч. 1 ст. 26 ЗУ України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно з частиною 1статті 30 Закону України № 3773-VI Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеного рішення адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто, обов`язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Адміністративний суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.

Зазначене узгоджується також з позицією, викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні».

Крім того, аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.12.2016 у справі № 359/7066/16-а.

Відповідно до ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Між тим, частина 1 статті 289 КАС України визначає що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з п. 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі - ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, (далі - Типове положення), пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - пункт тимчасового перебування), є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з п. 5 Типового положення Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи. Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

На виконання абзацу 3 пункту 3розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства`та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - Інструкція № 141).

Згідно з п. 2.2 Розділу ІІ Інструкції № 141 іноземці перебувають у ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання рішення адміністративного суду про примусове видворення, але не більше ніж дванадцять місяців.

Таким чином, затримання іноземця або особи без громадянства та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, можливо також з метою ідентифікації, однак з обов`язковим забезпеченням примусового видворення з України.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що позов про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

У підпункті "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції»(рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Враховуючи те, що відповідач відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», грубо та свідомо порушив законодавство України, останній не підпадає під захист статті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»,статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,тому суд має всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України.

Як роз`яснив Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові за № 3 від 16.03.2012р., позовна заява про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду разом з позовною вимогою про затримання. У той же час вимога про затримання може бути подана після вирішення вимоги про видворення іноземця чи особи без громадянства. Якщо ці вимоги подані разом, то судам необхідно врахувати те, що вирішення вимоги затримання є похідним від вирішення вимоги про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що громадян Грузії ОСОБА_2 грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ухиляється від виїзду із України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішень про його примусове повернення, що є підставою для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України.

Однак, при прийнятті рішення, суд враховує той факт, що на даний час у відповідача є придбані квитки для виїзду до Тбілісі , які він пред`явив в судовому засіданні ,з виїздом в м.Київ на 23 травня 2019 року , а тому в частині затримання відповідача з поміщенням у Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення видворення за межі території України у позові слід відмовити.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині видворення з України відповідачки є обґрунтовані, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову в частині видворення з території України.

В силу приписів п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України звернути до негайного виконання рішення в частині примусового видворення.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.6,7,9,72-77,241-246,288-289,371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Олександрівського районного відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби Запорізької області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України та затримання громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Примусово видворити за межі України Громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Належним чином завірену копію рішення суду невідкладно видати особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення .

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: О.Є. Жукова

20.05.2019