Справа № 160/8514/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8514/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року (суддя Неклеса О.М., дата складання повного тексту 14.01.2019) по справі №160/8514/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м.Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.09.2018 за №0-2654, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 14583,33грн.

В обгрунтування заявленого позову посилалась на те, що відповідно до приписів п.267.2.1 ст.267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) періоду. Позивач вказувала на те, що оскільки на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України автомобіль позивача у Переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року не перебував і не перебуває, то він не є об`єктом оподаткування транспортним податком.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року позов задоволено. Рішення суду фактично мотивовано тим, що транспортний засіб позивача не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році, оскільки відомості щодо такого автомобіля відсутні у Переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для справляння транспортного податку у 2018 році з урахуванням об`єкту оподаткування цим податком, який визначений пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України. Заявник апеляційної скарги вказує на те, що оскільки транспортний засіб позивача є об`єктом оподаткування таким податком,

контролюючим органом обґрунтовано визначено суму грошового зобов`язання за 2018 рік. При цьому, відповідач зазначає, що обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавцем покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку та оскільки уповноваженим органом автомобіль, що належить позивачу, включений до Переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року, то контролюючим органом правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач є власником автомобіля LAND ROVER модель RANGE ROVER SPORT, 2018 року випуску, об`єм двигуна 1999, тип пального D дизель.

Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 13 вересня 2018 року №0-2654 за платежем транспортиний податок з фізичних осіб, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 14583,33 грн. за 2018 рік.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення контролюючого органу є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України є об`єктами оподаткування.

Пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального";

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Згідно із пп.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України базовим податковим (звітним) періодом є календарний рік.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Таким чином, вказаними нормами права визначено як об`єкт оподаткування транспортним податком у 2018 році так і порядок визначення об`єкта оподаткування.

При цьому, повноваженнями щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавцем покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, а межі повноважень контролюючого органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобіль.

Встановлені обставини у цій справі свідчать про те, що станом на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (13.09.2018р.), автомобіль LAND ROVER модель RANGE ROVER SPORT, 2018 року випуску, об`єм двигуна 1999, тип пального D дизель у Переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року не перебував.

Вказаний Перелік був доповнений зазначеним транспортним засобом лише 18.12.2018р., що вбачається з листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (а.с.140-141).

Отже, оскільки на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення транспортний засіб позивача не був віднесений до Переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року, враховуючи межі повноважень відповідача у спірних правовідносинах, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для прийняття контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення саме станом на 13.09.2018р.

Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. В апеляційній скарзі відповідач фактично вказує на те, що транспортний засіб, який належить позивачу, віднесений до Переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року.

Не заперечуючи того, що транспортний засіб, станом на час подання відповідачем апеляційної скарги, був віднесений до вказаного Переліку, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем не було надано суду доказів того, що транспортний засіб був віднесений до Переліку саме станом на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. В той же час, надані позивачем докази свідчать про те, що вказаний Перелік був доповнений зазначеним транспортним засобом лише 18.12.2018р., тобто вже після прийняття оскаржуваного у цій справі податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року по справі №160/8514/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, які передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 17.05.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк