Справа № 501/3148/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 р.

м.Одеса

Справа № 501/3148/18

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом щодо відмови у здійсненні компенсації несвоєчасно одержаних ОСОБА_2 сум пенсії, відповідно до рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018р. по адміністративній справі №501/2380/17, зобов'язання виплатити суму компенсації втрати частини доходів станом на 01.06.2017р. у розмірі 15915,49грн., стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області витрати понесені з вини відповідача на експертно-економічне дослідження №162 Е від 25.10.2018р. у розмірі 3410,57грн. та моральну шкоду у розмірі 30 000,00грн.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 31.10.2018р. передано справу №501/3148/18 на розгляд Одеському окружному адміністративному суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018р. по справі №501/2380/17 визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у здійснені компенсації несвоєчасно одержаних ОСОБА_2 сум пенсії; стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області суму компенсації витрати частини доходів станом на 01.02.2016 року у розмірі 72 277 гривень 46 копійок; зобов'язано ГУ ПФУ в Одеській області вчинити дії щодо розрахунку та виплати суми компенсації втрати частини доходів ОСОБА_2 станом на наступний час, тобто станом на червень 2017 року, та виплатити грошові кошти у повному обсязі. Позивач пояснив, що листом ГУПФУ в Одеській області від 08.10.2018р. за №16586/03 його повідомлено про те, що Головним управлінням буде забезпечено виконання судового рішення у добровільному порядку та згідно з проведеним розрахунком сума компенсації відсутня. Разом з тим, ОСОБА_2 звернувся до Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України із заявою щодо документального підтвердження розрахунку ГУПФУ в Одеській області, в якої сума компенсації частини доходів відсутня та висновком експертного дослідження №162 Е встановлено, що за наданими на дослідження документами розрахунок ГУ ПФУ в Одеській області №16586/03 від 08.10.2018р. компенсації втрати частини доходів ОСОБА_2 станом на червень 2017 року не підтверджується, сума компенсації за період з 01.02.2016р. по 01.06.2017р. складає 15915,49грн. Разом з тим, позивач зазначав, що суди України двічі визнавали протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у не перерахунку та не виплаті пенсії та відмові у здійсненні компенсації несвоєчасно одержаних позивачем сум пенсії. Разом з тим, позивач зазначає, що у зв’язку із вказаними діями відповідачем завдано йому моральну шкоду, яку він оцінює у 30 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв’язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018р. по справі №501/2380/17 частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2; скасовано рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 травня 2018 року у справі №501/2380/17; ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково; вирішено: - визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови в здійснені компенсації несвоєчасно одержаних ОСОБА_2 сум пенсії; - стягнути з ГУ ПФУ в Одеській області суму компенсації витрати частини доходів станом на 01.02.2016 року у розмірі 72 277 гривень 46 копійок; - зобов'язати ГУ ПФУ в Одеській області вчинити певні дії щодо розрахунку та виплати суми компенсації втрати частини доходів ОСОБА_2 станом на наступний час, тобто станом на червень 2017 року, та виплатити грошові кошти у повному обсязі; в іншій частині позовних вимог – відмовлено.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.10.2018р. по справі №16586/03 повідомлено ОСОБА_2 про те, що головним управлінням буде забезпечено виконання судового рішення по справі №501/2380/17 у добровільному порядку та що згідно з проведеним розрахунком сума компенсації відсутня.

Позивач надав до суду висновок експертного дослідження №162Е від 25.10.2018р., проведеного старшим судовим експертом відділу економічних досліджень Одеському НДЕККЦ МВС України Усенко Л.М., за заявою ОСОБА_2 від 17.10.2018р., згідно якого експертом встановлено, що сума компенсації втрати частини доходів ОСОБА_2 у зв’язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв’язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.200р. №2050-ІІІ та Постанови КМУ №159 від 21.10.2001р., відповідно до рішення Одеського апеляційного адміністративного суду по адміністративній справі №501/2380/17 від 18.09.2018р., за період з 01.02.2016р. по 01.06.2017р. складає 15915,49грн.

Як вбачається із зазначеного висновку експертного дослідження №162Е від 25.10.2018р. вказана сума вираховувалась із зазначеної у рішенні Одеського апеляційного адміністративного суду по адміністративній справі №501/2380/17 суми компенсації у розмірі 72277,46грн. та за період з 01.02.2016р. по 01.06.2017р.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовляючи у здійсненні компенсації несвоєчасно одержаних ОСОБА_2 сум компенсації, відповідно до рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018р. по адміністративній справі №501/2380/17, діяло правомірно.

Колегія суддів не надаючи оцінки правомірності діям відповідача зазначає наступне.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Як вбачається з постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018р. по справі №501/2380/17 судом стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області суму компенсації витрати частини доходів станом на 01.02.2016 року у розмірі 72 277 гривень 46 копійок та зобов'язано ГУ ПФУ в Одеській області вчинити певні дії щодо розрахунку та виплати суми компенсації втрати частини доходів ОСОБА_2 станом на червень 2017 року, та виплатити грошові кошти у повному обсязі; в іншій частині позовних вимог – відмовлено.

При цьому, у межах розгляду вказаної справи ОСОБА_2 оскаржує дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у здійсненні компенсації несвоєчасно одержаних ОСОБА_2 сум пенсії, відповідно до рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018р. по адміністративній справі №501/2380/17.

Отже, предметом розгляду цієї справи є компенсація несвоєчасно отриманої компенсації у розмірі 72277,46грн. за рішенням №501/2380/17.

Колегія суддів вважає, що спірні правовідносини у цій справі виникли у зв'язку із невиконанням відповідачем постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018р. у справі № 501/2380/17, яка набрала законної сили.

Проте, суд першої інстанції при розгляді цієї справи не звернув на це уваги і повторно досліджував та перевіряв правомірність і обґрунтованість відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у здійсненні компенсації несвоєчасно одержаних ОСОБА_2 сум компенсації.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, пов'язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (стаття 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Отже, суд першої інстанцій повинен був з'ясувати, чи не були оскаржувані дії відповідача пов'язані з виконанням судового рішення, чи є самостійним предметом спору.

Колегія суддів, проаналізувавши предмет позову у цій справі, дійшла висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення (постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018р. у справі № 501/2380/17), яким стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області суму компенсації витрати частини доходів станом на 01.02.2016 року у розмірі 72 277 гривень 46 копійок та зобов'язано ГУ ПФУ в Одеській області вчинити певні дії щодо розрахунку та виплати суми компенсації втрати частини доходів ОСОБА_2 станом на червень 2017 року, та виплатити грошові кошти у повному обсязі.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018р.

Отже, спір у справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Таким чином, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 382 КАС України пов'язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 382 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред'являти новий адміністративний позов.

У зв'язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 820/4261/18, № судового рішення в ЄДРСРУ 80980007.

Суд першої інстанції у цій справі при вирішенні спору не дослідили характер правовідносин, що виникли між сторонами та не звернули увагу, що підставою звернення до суду з даним позовом є невиконання судового рішення, та як наслідок допустив порушення норм процесуального права, яке полягає у незастосуванні спеціальних правових норм, які передбачені у статті 382 КАС України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Спір у справі, що розглядається, є тотожним спору у справі № 501/2380/17, оскільки він виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі.

Водночас не підлягає задоволенню заява апелянта про доповнення апеляційної скарги та зміну суми боргу компенсаційних виплат з огляду на приписи частини п'ятої статті 308 КАС України, згідно якої суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 816/2273/15, № судового рішення в ЄДРСРУ 80127553.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи помилково застосовані норми процесуального права, а тому, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про закриття провадження по справі.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року - скасувати.

Провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк