Справа № 194/601/17(2-а/194/21/17)
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 травня 2019 року

Київ

справа №194/601/17(2-а/194/21/17)

адміністративне провадження №К/9901/1340/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області в складі судді Соколової Ю.І. від 05.09.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Баранника Н.П., Малиш Н.І., Щербака А.А. від 15.11.2017 у справі №194/601/17(2-а/194/21/17) за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та забов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В липні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі - відповідач) щодо призначення пенсії за віком з 09 грудня 2013 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2010 рік та зобов`язання відповідача провести перерахунок призначеної пенсії за віком, починаючи з 26 квітня 2017 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2012, 2011, 2010 роки та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що пенсія за віком згідно ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" позивачу не призначалася, а відтак, звернувшись за її призначенням має право на обрахування заробітної плати із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Крім того посилається на наявність страхового стажу, отриманого після призначення пенсії, оскільки позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами встановлено, що позивач перебуває на обліку в Павлоградському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та з 22 березня 2011 року отримував пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або профзахворювання, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року.

09 грудня 2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

З 09 грудня 2013 року позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У червні 2017 року позивач звернувся до Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2010-2012рр.).

Листом Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20 червня 2017 року вих. № В/147 позивачу роз`яснено, що абз.3 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена ч. 2 ст. 40 цього Закону для призначення пенсії. Відповідно до ст. 24 Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. За даними трудової книжки ОСОБА_1 дата звільнення з останнього міста роботи 16 листопада 2010 року, згідно відомостей персоніфікованого обліку останній місяць за який сплачено за нього страхові внески - листопад 2010 року, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу підприємницьку діяльність він припинив з 27 травня 2011 року, сплата страхових внесків з грудня 2010 року по 09 грудня 2013 року відсутня. Тобто, після призначення пенсії по інвалідності ним не набуто страхового стажу.

Листом Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03 липня 2017 року вих. № 9746/07/18 позивачу роз`яснено, що після призначення пенсії по інвалідності ним не набуто страхового стажу, а тому, право на застосування ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутнє.

Не погоджуючись з отриманою відмовою, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачу з 22 березня 2011 року призначено пенсію по інвалідності, а з 09 грудня 2013 отримує пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку згідно п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Отже в даному випадку не відбулося призначення пенсії чи переведення на інший вид пенсії, який було призначено за іншим законом, а тому законні підстави для перерахунку пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії відсутні. Крім того, вказують на відсутність достатнього страхового стажу, отриманого після призначення пенсії, оскільки підприємницька діяльність позивача була припинена з 27.05.2011.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Так, відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на час звернення позивача заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсії за віком), переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Згідно ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, ч.3 ст.45 Закону визначено порядок застосування положень ч.2 ст.40 цього Закону, у разі переведення з пенсії по інвалідності на пенсії за віком, а саме визначено те, що середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії, застосовується у разі, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV. Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Колегія суддів звертає увагу, що позивач з 22 березня 2011 року отримував пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або профзахворювання, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року.

З 09 грудня 2013 року позивача переведено на пенсію за віком відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач вважає, що оскільки він продовжував працювати фізичною особо-підприємцем з 18 листопада 2008 року по 27 травня 2011 року, то при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком пенсійний орган мав застосувати середнью заробітну плату (доход) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за 2012, 2011, 2010 роки.

Проте судами встановлено, що підприємницька діяльність позивача була припинена з 27.05.2011 року (запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємця № НОМЕР_1 ), відтак позивач не набув 24-місячного страхового стажу, як того вимагає ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим підстави для застосування показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2012, 2011, 2010 роки, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду