Справа № 157/391/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4214/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Сеника Р. П., Хобор Р. Б.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу провідного інженера охорони та захисту лісу державного підприємства «Камінь-Каширське лісове господарство» ОСОБА_1 Юрія Олексійовича на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 березня 2019 року у справі № 157/391/19 (головуючий суддя Антонюк О. В., м. Камінь-Каширський) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до провідного інженера охорони та захисту лісу державного підприємства «Камінь-Каширське лісове господарство» Махмета Юрія Олексійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до провідного інженера охорони та захисту лісу державного підприємства «Камінь-Каширське лісове господарство» Махмета Юрія Олексійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення № 000001 від 21 лютого 2019 року, винесену провідним інженером охорони та захисту лісу державного підприємства «Камінь-Каширське лісове господарство» Махметом Ю. О.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що дана постанова є незаконною, оскільки лісопорушення позивачем не вчинялось, відповідачем не зясовано усіх обставин справи, відсутні достатні докази вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 березня 2019 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову серії № 000001 від 21 лютого 2019 року, винесену провідним інженером охорони та захисту лісу ДП «Камінь-Каширське лісове господарство» Махметом Ю. О. , якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 65 КпАП України і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

Не погодившись з прийнятим рішенням, провідний інженер охорони та захисту лісу державного підприємства «Камінь-Каширське лісове господарство» ОСОБА_3 Юрій Олексійович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Також вказано, що постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення є законною і підстав для її скасування немає, при її прийнятті ним були враховані як докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення пояснення свідка ОСОБА_4 , який вказав на позивача як на особу, яка завантажувала зрізану деревину в автомобіль, та пояснення свідка ОСОБА_5 , в автомобілі якого було виявлено незаконно зрізану лісопродукцію і який пояснив, що перевозив деревину на прохання позивача.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Встановлено, що постановою № 000001 від 21 лютого 2019 року, винесеною провідним інженером охорони та захисту лісу ДП «Камінь-Каширське лісове господарство» ОСОБА_6 ., ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 65 КУпАП України, і на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

В постанові від 21 лютого 2019 року вказано, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 65 КУпАП, тим, що разом із двома невідомими особами в кварталі № 4 вид. 1 Нуйнівського лісництва незаконно зрізав чотири сироростучих дерева породи сосна діаметрами пня 40 2 шт., 41 1 шт., 42 - 1 шт. та два дуби сухостійних діаметрами пня 30 см. У результаті цього порушення заподіяно шкоду лісовому господарству на суму 36548,80 грн., що розраховано відповідно до постанови КМУ за № 665 від 23.07.2008 року.

Приймаючи оскаржуване рішення про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та недоведеність відповідачем вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 60 КУпАП.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до ст. 241 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 49, 63-70, 73, 75, 77, 188-5 цього Кодексу.

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, його заступники, головні лісничі, старші інженери та інженери, командири авіаланок, старші льотчики-спостерігачі та льотчики-спостерігачі баз авіаційної охорони лісів, лісничі, помічники лісничих, майстри лісу.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 65 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відноситься до компетенції органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері лісового господарства

Працівники органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері лісового господарства розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів і у даному випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.

Тому, належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері у сфері лісового господарства, повинен бути відповідний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, в даному конкретному випадку це державне підприємство «Камінь-Каширське лісове господарство».

Проте, адміністративний позов у справі № 157/391/19 заявлено до провідного інженера охорони та захисту лісу державного підприємства «Камінь-Каширське лісове господарство» Махмета Юрія Олексійовича, тобто до неналежного відповідача.

При цьому підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами ч. 1 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (частина 7 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, оскільки за змістом цієї норми допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, то можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

Суд першої інстанції наведених обставин не врахував і всупереч вимогам статті 48 КУпАП не залучив до розгляду справи належного відповідача державне підприємство «Камінь-Каширське лісове господарство».

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду провідний інженер охорони та захисту лісу державного підприємства «Камінь-Каширське лісове господарство» Махмет Юрій Олексійович є неналежним відповідачем у даному спорі.

Оскільки судом першої інстанції вирішено позовні вимоги, які заявлені до неналежного відповідача, а на даній стадії адміністративного судочинства відсутні правові підстави для проведення заміни неналежного відповідача судом апеляційної інстанції, тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, які заявлені до неналежного відповідача.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу провідного інженера охорони та захисту лісу державного підприємства «Камінь-Каширське лісове господарство» Махмета Юрія Олексійовича задовольнити.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 березня 2019 року у справі № 157/391/19 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до провідного інженера охорони та захисту лісу державного підприємства «Камінь-Каширське лісове господарство» Махмета Юрія Олексійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 17 травня 2019 року.