Справа № 160/2791/19
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2019 року Справа № 160/2791/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
27.03.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, згідно ч. 3 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи ОСОБА_1 підземним електрослюсарем з повним робочим днем у шахті з 21.02.1997 року по 13.05.1997 року, час навчання у Професійно-технічному училищі №40 м. Першотравенськ Дніпропетровської області з 01.09.1993 року но 18.01.1997 року і час проходження строкової військової служби у Збройних силах України з 26.05.1997 року по 05.12.1998 року та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ч.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23 січня 2019 року.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, проте відповідачем було відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просив суд позовні вимоги задовольнити.
02.04.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
17.04.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що надана відповідачем відмова є обґрунтованою та прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та не надано документів, які підтверджують стаж, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23.01.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
29.01.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №22/03.22-19 відмовило позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи та вказано про неможливість зарахування до пільгового стажу період роботи ОСОБА_1 підземним електрослюсарем з повним робочим днем у шахті з 21.02.1997 року по 13.05.1997 року, час навчання у Професійно-технічному училищі №40 м. Першотравенськ Дніпропетровської області з 01.09.1993 року но 18.01.1997 року і час проходження строкової військової служби у Збройних силах України з 26.05.1997 року по 05.12.1998 року.
Позивач не погоджується із вказаною відмовою та вважає її такою, що не відповідає вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються трудові пенсії (за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років) та соціальні пенсії.
Умови та особливості призначення пенсії за віком окремим категоріям працівників визначені у ст.ст.12-18 вказаного Закону. Вказані норми права передбачають призначення пенсії за віком на загальних підставах; пенсії за віком на пільгових умовах; особливості пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії, пенсії громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи; пенсії за віком інвалідам, учасникам війни, сім`ям загиблих (померлих) військовослужбовців осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських; пенсії за віком багатодітним матерям і матерям інвалідів з дитинства, а також пенсії за віком окремим категоріям громадян.
Згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон 1788) та ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 (далі - Закон №1058) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому, пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Так, пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.
Суд зазначає, що у відповіді відповідача відсутні будь-які посилання щодо невідповідності даних, зазначених у трудовій книжці, помилок у їх оформленні.
З матеріалів справи вбачається, що відомості трудової книжки позивача містить відомості, відповідно до яких позивач:
- з 01.09.1993 по 18.01.1997 рік навчання в ПТУ №40 м.Першотравенська, диплом ДЛ ВК №007890;
- 21.02.1997 року прийнятий в гірничий цех підземним електрослюсарем 4 розряд з повним робочим днем в шахті в ВАТ «Першотравенське шахтобудівельне управління №4 комбінату «Дніпрошахтобуд» на підставі наказу №9 від 21.02.1997 року;
- 13.05.1997 року звільнений по ст.36 п.3 КЗпП України, у зв`язку із призовом в збройні сили України наказ 59 від 13.05.1997 року;
- з 26.05.1997 року по 05.12.1998 року служба у Збройних Силах України;
- 18.02.1999 року прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду дільниці підготовчих робіт на ВАТ «Павлоградвугілля», на підставі наказу №25 від 18.02.1999 року;
- 09.02.2007 року переведено електрослюсарем підземним 5 розряду на тій самій дільниці на підставі розпорядження №253 ок від 09.09.2007 року;
- 01.01.2013 року переведено електрослюсарем 5 розряду дільниці підготовчих робіт ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на підставі розпорядження від 01.01.2013 року;
- 23.01.2013 року переведено електрослюсарем підземним 4 розряду ділянки підготовчих робіт з повним робочим днем в шахті на підставі розп. №107к від 23.01.2013 року;
- 23.01.2014 року переведено електрослюсарем підземним 5 розряду дільниці підготовчих робіт з повним робочим днем у шахті на підставі розп№94к від 23.01.2014 року;
- 05.05.2015 року звільнено за власним бажанням, у зв`язку із зміною місця проживання ст.38 КЗпП України, р.№522к від 05.05.2015 року;
- 25.05.2015 року прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем під землею в шахті на дільницю робіт №3 в ПАТ ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» на підставі розп.№842-к від 25.05.2015 року;
- 10.12.2015 року переведений електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею в шахті на дільниці ПР-3 на підставі розп.№2061-к від 10.12.2015 року де працює по теперішній час.
Відповідачем не було зараховано до пільгового стажу період роботи з 21.02.1997 року по 13.05.1997 року в Першотравневому Шахтобудівельному управлінні №4 комбінату «Дніпрошахтобуд», у зв`язку з тим, що позивач не надав уточнюючу довідку.
Суд звертає увагу, що зазначені записи в трудовій книжці позивача чітко містять відомості щодо характеру роботи позивача у спірні періоди з повним робочим днем під землею. Також, в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, записи завірені підписом повноважної особи та печаткою, які оформлені належним чином. Даний факт відповідачем не оспорюється, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для подання позивачем уточнюючої довідки.
Щодо неврахування відповідачем періоду навчання позивача у Професійно-технічному училищі №40 м. Першотравенськ Дніпропетровської області з 01.09.1993 року но 18.01.1997 року і період проходження строкової військової служби у Збройних силах України з 26.05.1997 року по 05.12.1998 року, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, період навчання позивача у Професійно-технічному училищі №40 м. Першотравенськ Дніпропетровської області з 01.09.1993 року но 18.01.1997 року і період проходження строкової військової служби у Збройних силах України з 26.05.1997 року по 05.12.1998 року не було зараховано відповідачем, у зв`язку з відсутністю пільгової довідки та неможливості зарахувати період роботи позивача з 21.02.1997 року по 13.05.1997 року в Першотравневому Шахтобудівельному управлінні №4 комбінату «Дніпрошахтобуд».
Згідно статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Пунктом 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Як було встановлено судом, що головним документом, що підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, з якої можливо встановити, що позивач має пільговий стаж та враховуючи, що позивач після закінчення навчання у професійно-технічному училищі був прийнятий на роботу за набутою спеціальністю, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача період навчання.
Також, враховуючи, що позивач на момент призову на військову службу займав посаду, що передбачає право на пільгову пенсію, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що період проходження строкової військової служби у Збройних силах України з 26.05.1997 року по 05.12.1998 року підлягає зарахуванню до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначені пенсії позивачу за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, згідно ч. 3 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи ОСОБА_1 підземним електрослюсарем з повним робочим днем у шахті з 21.02.1997 року по 13.05.1997 року, час навчання у Професійно-технічному училищі №40 м. Першотравенськ Дніпропетровської області з 01.09.1993 року но 18.01.1997 року і час проходження строкової військової служби у Збройних силах України з 26.05.1997 року по 05.12.1998 року та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ч.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23 січня 2019 року, суд зазначає наступне.
Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, частина судових витрат пов`язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 384,20 грн., що становить 50 відсотків від суми сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246,257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.01.2019 року (дати звернення) про призначення пенсії за віком на пільгових з урахуванням статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв