Справа № 502/2366/17
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 502/2366/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання рішень протиправними, визнання факту роботи електрогазозварником, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.08.2017 року (протокол №8) про відмову ОСОБА_1 у підтвердженні стажу роботи електрогазозварником;

- визнати протиправним рішення Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 08.09.2017 року №130 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, як електрозварнику;

- визнати факт роботи ОСОБА_1 електрогазозварником колгоспу ім. Кутузова (с. Дмитрівка, Кілійського району) у період з 01.01.1983 року до 27.01.1995 року;

- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію згідно п. б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення з дня виповнення 55-річного віку, тобто з 02.03.2017 року;

- стягнути з відповідача кошти у сумі 10000 грн. на компенсацію моральної шкоди, завданої його діями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при досягненні ним 55-річного віку, у визначений законодавством термін, він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Кілійському районі Одеської області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як електрогазозварювальнику, який пропрацював понад 27 років електрогазозварювальником.

Позивач вказав, що відповідно до встановленого порядку, ним разом з заявою про призначення пільгової пенсії були надані усі необхідні документи, а саме: копія паспорта; копія військового квитка; копія посвідчення №3598 про допуск ОСОБА_1 до електрогазозварки по 2-му розряду; копія посвідчення №32 про присвоєння ОСОБА_1 кваліфікації електрогазозварювальника 5-го розряду; копія трудової книжки; архівна довідка КП «Трудовий архів Кілійського району» від 01.12.2016 року №У-237 про стаж роботи електрогазозварювальником в колгоспі ім. Кутузова за 1983-1995 роки, із зазначенням кількості відпрацьованих вихододнів; архівна довідка КП «Трудовий архів Кілійського району» від 01.12.2016 року про розмір заробітної плати в колгоспі ім. Кутузова за 1988-1992 роки; довідки про заробітну плату на Кілійському виноробному заводі за 1995-2000 роки; довідка про заробітну плату в ТОВ «Брейн БАУ-Холдинг ШЛЯХБУД».

Позивач зазначив, що 19 вересня 2017 року його було ознайомлено з рішеннями комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України від 31.08.2017 року про відмову в підтвердженні стажу роботи газоелектрозварником з 01.01.1983 року до 31.01.1995 року та рішенням Ізмаїльського ОУ ПФУ Одеської області від 08.09.2017 року №130 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах як електрогазозварювальнику. Підставою для прийняття таких рішень зазначено відсутність відомостей (документів) про зайнятість ручним електрогазозварюванням протягом повного робочого дня, і що професія «зварник» не передбачена Списком №2 професій, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах.

Позивач вказав, що всі записи в його трудовій книжці за період роботи в колгоспі ім. Кутузова з 01.01.1983 року до 27.01.1995 року підтверджуються архівними довідками, виданими КП «Трудовий архів Кілійського району» від 01.12.2016 року №№У-237, 238. Підставою для складання цих довідок зазначено особові рахунки членів колгоспу, відомості нарахування заробітної платні працівникам колгоспу ім. Кутузова, які в повному обсязі надійшли на державне зберігання після ліквідації господарства.

Також позивач зазначив, що основними первинними документами, які підтверджують стаж та розмір заробітної платні колгоспників є стажеві книги, в яких зазначено посаду, яку займав працівник, кількість відпрацьованих ним вихододнів та особові рахунки по заробітній платні, в яких зазначено помісячний розмір заробітної платні працівника, термін зберігання яких становить 75 років. Саме на підставі цих документів робляться записи у трудову книжку колгоспника, і саме на підставі цих документів позивачу були надані архівні довідки від 01.12.2016 року №№У-237, 238, які є обов`язковими для розгляду органами управління Пенсійного фонду України.

При відкритті провадження по справі Кілійським районним судом Одеської області встановлено, що даний адміністративний позов не належить до підсудності Кілійського районного суду Одеської області.

Ухвалою від 28.12.2018 року справу №502/2366/17 передано за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду з посиланням на п.2 ч.1 ст.29 КАС України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2019 року справу №502/2366/17 розподілено на суддю Андрухіва В.В.

Ухвалою від 28.01.2019 року прийнято до провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення пільгової пенсії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Судом ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26 лютого 2019 року о 12:00 год.

Також ухвалою від 28.01.2019 року від Ізмаїльського ОУПФУ Одеської області витребувано пенсійну справу позивача.

Ухвалою від 26.02.2019 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, у зв`язку з заявленням позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди. Розпочато розгляд справи спочатку зі стадії відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 21 березня 2019 року об 11 год. 00 хв.

Крім того, даною ухвалою суд витребував докази від КП «Трудовий архів Кілійського району».

Підготовче засідання 21.03.2019 року відкладено на 01.04.2019 року на 12:30 год. у зв`язку з зайнятістю головуючого судді по справі у колегіальному розгляді виборчої справи.

Ухвалою від 01.04.2019 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 15 квітня 2019 року о 16 год. 15 хв.

У судове засідання, призначене на 15.04.2019 року на 16:15 год., сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

12.04.2019 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

08.04.2019 року через канцелярію суду від відповідача - Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Управління.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у відзиві на позовну заяву, подану до суду 19.02.2019 року, просив розглядати справу без участі представника Головного управління.

Відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про причини неявки суд не повідомив.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч. 4 ст. 229 КАС України.

Ухвалою від 15.05.2019 року судом закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання факту роботи ОСОБА_1 електрогазозварником колгоспу ім. Кутузова (с. Дмитрівка, Кілійського району) у період з 01.01.1983 року до 27.01.1995 року.

19.02.2019 року відповідач - Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач зазначив, що 07.06.2017 року позивач звернувся до Управління з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку№2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Загальний стаж роботи позивача складає 32 роки 7 місяців 17 днів.

Відповідач вказав, що до заяви про призначення пенсії позивачем було надано архівну довідку КП «Трудовий архів Кілійського району» за період роботи з 01.01.1983 року по 1995 рік електрогазозварником у колгоспі ім. Кутузова (СВК «Думітрешти»). Вказана архівна довідка не відповідає вимогам Порядку №637, якою здійснюється підтвердження пільгового стажу роботи. До пільгового стажу не може бути враховано період роботи з 21.08.1992 року по 31.01.1995 року, оскільки відсутні відомості про проведення атестації робочих місць за умовами праці, за період роботи з 01.01.1983 року по 1995 року не підтверджено якими видами зварювання працював позивач.

Відповідач зазначив, що законодавством заборонено знищувати документи без результатів експертизи цінності документів в господарстві, де вони були створені, і можуть бути знищені лише за умови складання акту вилучення для знищення документів, в іншому випадку вони передаються до архівних установ, якщо ні, то відповідні документи надаються за запитом відповідно до Закону.

Архівна довідка не може підтверджувати періоди роботи пільгового характеру, тому механізм підтвердження періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначає Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (відповідно до Порядку ), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, які створюються при головних управліннях ПФУ, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної інспекції України з питань праці та за згодою також включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Підтвердження пільгового стажу за результатами атестації робочих місць не вимагається до 21.08.1992 року, оскільки Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, набув законної чинності 21.08.1992 року.

Відповідач зазначив, що до пільгового стажу період роботи з 01.01.1983 року по 31.01.1995 року в колгоспі ім. Кутузова зарахувати не можливо, тому протоколом №8 від 31.08.2017 року відповідною комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області було відмовлено у підтвердженні стажу роботи на посаді зварника ОСОБА_1 , оскільки Списком №2, затвердженим Постановою КМУ від 11.03.1994 року №162 передбачені газозварники та електрозварники зайняті ручним зварюванням. Відомості про зайнятість ручним зварюванням протягом повного робочого дня відсутні, а також відсутні відомості про проведення атестації робочого місця.

Відповідач вважав, що у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу Управління правомірно своїм рішенням №130 від 08.09.2017 року відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно Списку №2.

19.02.2019 року відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач зазначив, що для підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до комісії при Головному управлінні. За результатами розгляду комісією заяви та наданих трудової книжки, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про ліквідацію СВК "Думітрешти" 02.04.2008 року, історичної довідки про реорганізацію господарства, довідок Комунального підприємства "Трудовий архів Кілійського району" від 10.10.2016 року №У-237 про відпрацьовані вихододні, довідки від 10.10.216 року №У-238 про заробітну плату з 1988 року по 1992 рік, акт зустрічної перевірки від 05.07.2017 року №3742 встановлено, що заявник з 01.01.1983 року по 31.01.1995 року працював зварником у колгоспі ім. Кутузова (в подальшому СВК "Думітрешти"). Оскільки відповідно до Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162, розділ XXXIII "Загальні професії", не передбачено зварники, а передбачено газозварники та електрогазозварники зайняті ручним зварюванням, відомості про зайнятість ручним зварюванням протягом повного робочого дня відсутні, а також відсутні відомості про проведення атестації робочого місця, рішенням від 31.08.2017 року (протокол №8) було відмовлено ОСОБА_1 у підтвердженні періодів роботи з 01.01.1983 року по 31.01.1995 року на посаді зварника.

Відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області відзив на позов не надав.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.01.1983 року по 27.01.1995 року працював на посаді зварника в колгоспі ім. Кутузова в с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області, що підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 16-19, т. 1).

Також судом встановлено, що з 28.02.1995 року по 10.03.2004 року позивач працював газоелектрозварником в ПП «Кілійський винзавод»; з 11.03.2004 року по 05.06.2007 року газоелектрозварником в ЗАТ «Кілійський винзавод»; з 08.06.2007 року по 11.11.2008 року електрогазозварником в ТОВ «Брейн Бау-Холдінг Шляхбуд»; з 18.08.2009 року по 30.09.2010 року електрозварником в ПП «Хогарт Інтернаціонал»; з 10.05.2011 року по 07.09.2011 року електрогазозварником в ТОВ «Дунайський», що підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 16-19, т. 1).

07.06.2017 року позивач звернувся до Ізмаїльського ОУПФУ Одеської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку№2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 13, т. 2).

31 серпня 2017 комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області прийняла рішення про результати розгляду заяви (протокол №8), в якому зазначила, що відповідно до заяви ОСОБА_1 та наданих трудової книжки, витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про ліквідацію СВК «Думітрешти» 02.04.2008 року, історичної довідки про реорганізацію господарства, довідок КП «Трудовий архів Кілійського району» від 10.10.2016 року №У-237 про відпрацьовані вихододні, довідки від 10.10.2016 року «У-238 про заробітну плату з 1988 року по 1992 рік, акту зустрічної перевірки від 05.07.2017 року №3742 встановлено, що заявник з 01.01.1983 року по 31.01.1995 року працював зварником у колгоспі ім. Кутузова (в подальшому СВК «Думітрешти»). За таких обставин ОСОБА_2 прийняла рішення відмовити ОСОБА_1 у підтвердженні роботи з 01.01.1983 року по 31.01.1995 року на посаді зварника відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки відповідно до Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджених постановою КМУ від 11.03.1994 року №162, розділ ХХХІІІ «Загальні професії», оскільки зазначеним Списком зварники не передбачені, передбачені газозварники та електрозварники зайняті ручним зварюванням. У рішенні вказано, що відомості про зайнятість ручним зварюванням протягом повного робочого дня відсутні, а також відсутні відомості про проведення атестації робочого місця (а.с. 18, т. 2).

08 вересня 2017 року Ізмаїльським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 9, т. 2).

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до абз. 1 п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно п. «а» ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок застосування Списків № 1 і № 2) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Розділом ХХХІІІ «Загальні професії» Списку №2, затвердженого постановою КМУ від 11 березня 1994 р. N 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», на яку відповідачі посилаються в оскаржуваних рішеннях, передбачені професії: газозварники; електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні; електрозварювальники на автоматичних і напівавтоматичних машинах; електрозварники ручного зварювання.

Суд наголошує на тому, що вищенаведений Список №2 включає посаду електрогазозварника.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктом 1 цього Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій (пункт 20 Порядку №637).

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно п. 4 Порядку та підп. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць, відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій, передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 442 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 29.05.2017 року по справі №К/800/34376/13, а також в постанові Верховного Суду від 24.04.2019 року по справі №594/241/17.

Як встановлено судом вище, з 01.01.1983 року по 27.01.1995 року позивач працював на посаді зварника в колгоспі ім. Кутузова в с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області, що підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 16-19, т. 1).

При цьому, хоча в трудовій книжці позивача зазначено, що з 01.01.1983 року по 27.01.1995 року він працював на посаді зварника, відповідно до архівної довідки Комунального підприємства «Трудовий архів Кілійського району» від 01.12.2016 року №У-237, наданої позивачем, з 1983 року по 1995 рік позивач працював на посаді електрогазозварювальника в колгоспі ім. Кутузова (а.с. 20, т. 1).

Наявність у позивача стажу роботи на посаді електрогазозварювальника в колгоспі ім. Кутузова у період з 1983 року по 1995 рік також підтверджено архівними копіями документів по особовому складу колгоспу ім. Кутузова, на підставі яких були надані архівні довідки від 01.12.2016 року №№ У-237 та №У-238, наданими КП «Трудовий архів Кілійського району» на виконання ухвали суду від 26.02.2019 року, а саме: архівною копією особового рахунку №74 ОСОБА_1 . електрогазозварювальника мехотряда №2 та архівною копією відомостей нарахування заробітної плати працівникам колгоспу ім. Кутузова за 1988-1992 роки (а.с. 53-64, т. 2).

Суд зазначає, що підтвердження пільгового стажу за результатами атестації робочих місць не вимагається до 21.08.1992 року, оскільки Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 N 442, набув чиннсті чинності 21.08.1992 року.

Це також урегульовано п.п. 4.5 п.4 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, відповідно до якого, якщо атестація з 21.08.1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1992 року, право не підтвердилося, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1992 року, право на пільгове забезпечення не підтвердилось.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачі протиправно не врахували позивачу стаж роботи на посаді електрогазозварювальника за період роботи з 01.01.1983 року по 21.08.1992 року, оскільки вказана посада (електрогазозварювальник), відповідно до Розділу ХХХІІІ «Загальні професії» Списку №2, затвердженого постановою КМУ від 11 березня 1994 р. N 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» - віднесена до посад, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Тому період роботи з 01.01.1983 року по 21.08.1992 року на посаді електрогазозварювальника відповідачі повинні були зарахувати позивачу до роботи на посаді, що дає право на призначення пільгової пенсії.

При цьому, висновки відповідачів в оскаржуваних рішеннях щодо відсутності відомостей про проведення атестації робочого місця у період роботи з 22.08.1992 року по 27.01.1995 року, і у зв`язку з цим неврахування вказаного періоду роботи до пільгового стажу, суд вважає обґрунтованими.

Таким чином, для встановлення наявності у позивача достатнього стажу для призначення пенсії на пільгових умовах відповідачу (Ізмаїльському ОУПФУ Одеської області) необхідно повторно розглянути заяву позивача від 07.06.2017 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, обрахувавши загальний та пільговий стаж роботи з урахуванням висновків суду.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.08.2017 року (протокол №8) про відмову ОСОБА_1 у підтвердженні стажу роботи електрогазозварником; визнання протиправним рішення Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 08.09.2017 року №130 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, як електрозварнику є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та необхідність належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за можливе, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.08.2017 року (протокол №8) про відмову ОСОБА_1 у підтвердженні стажу роботи електрогазозварником; і скасувати рішення Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 08.09.2017 року №130 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, як електрозварнику; та зобов`язати Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області повторно розглянути заяву позивача від 07.06.2017 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

При цьому, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію згідно п. б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення з дня виповнення 55-річного віку, тобто з 02.03.2017 року належить відмовити, оскільки заява позивача підлягає повторному розгляду з урахуванням висновків суду.

Стосовно вимоги позивача про компенсацію йому моральної шкоди в розмірі 10000 грн., суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст.1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995р. №4, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, сам факт заподіяння моральної шкоди має довести суду позивач.

Оскільки позивачем не доведено завдання йому діями відповідачів моральних чи фізичних страждань, не обґрунтовано, з яких міркувань позивач виходив, визнаючи розмір моральної шкоди, яку він просить стягнути, вимога позивача є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, ч.1, ст.382, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (вул. Кишинівська, 46, м. Ізмаїл, Одеська область, 68609, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ), Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (вул. Садова, буд. 1А, м. Одеса, 65000, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.08.2017 року (протокол №8) про відмову ОСОБА_1 у підтвердженні стажу роботи електрогазозварником.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 08.09.2017 року №130 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, як електрозварнику.

Зобов`язати Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2017 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (вул. Кишинівська, 46, м. Ізмаїл, Одеська область, 68609, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Андрухів

.