Справа № 0440/7017/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/7017/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

секретар судового засідання: Комар Н.В.

за участю: представника позивача: ОСОБА_1 ;

представника відповідача: Крупій Вікторії Анатоліївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 (суддя Барановський Р.А.)

у справі за позовом ОСОБА_2 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернулась 18.09.2018 року до суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області із позовними вимогами про:

- визнання протиправним та скасування протоколу №48 від 16.04.2018р. щодо відмови в призначенні пенсії за віком;

- визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо не призначення пенсії протиправною;

- зобов`язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком з 12.03.2016р. (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкала в Україні, виїхала у 2005 році на постійне місце проживання до Ізраїлю. Представник позивача за нотаріально посвідченою довіреністю звернувся до відповідача із заявою про призначення позивачу пенсії за віком, однак протоколом №63 від 25.11.2016р. відповідачем відмовлено у призначенні пенсії. Даний протокол оскаржено у судовому порядку та відповідно до постанов Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2017р. по справі №204/6698/16-а та від 29.09.2017р. по справі №204/5589/17 відповідача зобов`язано розглянути питання про призначення ОСОБА_2 пенсії за віком з 12.03.2016р. у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Натомість, пенсійний орган на виконання даних рішень суду розглянув заяву позивача та безпідставно відмовив їй у призначенні пенсії з підстав не надання доказів того, що позивач є громадянкою України та змінила своє прізвище.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що зі змісту заяви про призначення пенсії за відповідним призначенням звертається ОСОБА_2 , однак у доданих до заяви про призначення пенсії дублікаті трудової книжки, виданої 22.09.1987р. та довідок про заробітну плату зазначена особа із іншим прізвищем (зокрема, ОСОБА_4 ). Водночас, документів про зміну прізвища ОСОБА_2 разом із відповідною заявою до пенсійного органу не було надано. При цьому, зі змісту додаткової заяви від 03.04.2018р. щодо призначення ОСОБА_2 пенсії за віком представник позивача за дорученням повідомила про неможливість надання паспорту громадянина України Позивача та про неможливість надання свідоцтва про шлюб позивача. Також, судом звернуто увагу на те, що місце реєстрації та місце проживання ОСОБА_2 : держава Ізраїль, м.Хайфа.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що колишнє прізвище ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, трудовий стаж складає 24 роки, в 2005 році виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. На даний час їй 61 рік, вона досягла усіх необхідних умов призначення пенсії за віком, встановлених ч. 1 статті 26 ЗУ №1058. Раніше пенсія не призначалася. Однак їй відмовлено у призначенні пенсії за віком. Вважає, що подані до заяви документи про призначення пенсії за віком, підтверджують її право на призначення пенсії.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує на те, що позивачем не надано відповідних документів, а саме: паспорту громадянина України, підтверджуючих документів факту реєстрації або проживання на території України, а також підтверджуючих документів про зміну прізвища.

Матеріали справи містять відповідь позивача на відзив відповідача щодо апеляційної скарги, згідно якого зазначено, що звертаючись до відповідача із заявою представниками позивача надано нотаріально засвідчену копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон, що не суперечить вимогам чинного законодавства, надано документ, що підтверджує зміну прізвища.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні, викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Надав пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.03.2018р. представник позивача за дорученням ОСОБА_5 І ОСОБА_6 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком ОСОБА_2 , яка проживає в Ізраїлі. На виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018р. по справі № 204/5589/17, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуло заяву щодо призначення ОСОБА_2 пенсії за віком та протоколом №48 та відмовило ОСОБА_2 у призначенні пенсії, виходячи з того, що вона не має права на пенсію.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009р., Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09.07.2003р., Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», норми Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, згідно пл. 1.1 частини першої статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09.07.2003р., право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Аналізуючи зазначену норму, колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що позивачка є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 14, 37 т. 2); колишнє прізвище позивачки ОСОБА_7 , що підтверджується апостилем: ОСОБА_8 , колишнє прізвище ОСОБА_9 ) одружена, прізвище та ім`я чоловіка ОСОБА_10 (а.с. 31, 33 т. 2).

Щодо документів, які підтверджені апостилем, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що апостиль це міжнародний штамп, стандартний за оформленням, який підтверджує законність певного паперу. Проставляється на документі або оформляється як додаток до нього. Ставиться на оригінальні документи державного стандарту або на їх нотаріальні копії, і не може ставитися на документи не видані державними органами. Практично всі документи, які вимагають за кордоном, повинні бути обов`язково перекладені та легалізовані. У 1961 році була прийнята Гаазька Конвенція, що скасовує процедуру консульської легалізації, яка значно спрощує надання юридичної сили документу шляхом проставляння на нього апостиля. Всі країни, які приєдналися до даного договору, можуть легалізувати документи таким чином. Апостилюванню піддаються такі документи як свідоцтво про шлюб/розірвання шлюбу.

Матеріали справи містять апостильований документ, що підтверджує укладання позивачем шлюбу, який зазначає, що колишнє прізвище ОСОБА_11 це прізвище ОСОБА_9 ), отже даним документом підтверджується, що ОСОБА_8 мала колишнє прізвище ОСОБА_12 (а.с. 8-30 т. 2).

Таким чином усуваються сумніви про які зазначає відповідач, що ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не одна і та ж особа.

Відповідач зазначає, що місце реєстрації та місце проживання ОСОБА_2 : держава Ізраїль, м.Хайфа і вважає це перешкодою для призначення пенсії.

Натомість, щодо пенсій осіб, які виїхали на постійне проживання з України до іншої держави, висловлено в Рішенні Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009р., яким зазначено, що не виплата пенсій громадянам України, які виїхали з України, визнано неконституційним, так, Конституційним Судом України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ, у зв`язку з чим застосуванню не підлягають.

Згідно ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісячно, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України.

При цьому, відповідно до п.2.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846, документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Отже надання копій документів, належним чином завірених, не перешкоджає вирішенню питання про призначення особі пенсії, яка набула таке право.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

При цьому, щодо стажу, віку та інших даних позивача, відповідач не зазначає свої сумніви, при цьому до заяви про призначення пенсії були надані оригінали довідок про заробітну плату, що підтверджується матеріалами пенсійної справи, яка була надана до суду апеляційної інстанції для огляду.

Статтею 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Отже, діючи через представника при подачі заяви про призначення пенсії, позивач не порушила норм законодавства України.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи містять рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі про зобов`язання призначити виплату пенсії за віком. Так, Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська прийнято постанову від 16.03.2017р. у справі №204/6698/16-а, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі розглянути питання щодо призначення позивачу пенсії за віком, починаючи з 12 березня 2016 року у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017р. постанова Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16.03.2017р. по справі №204/6698/16-а залишена без змін.

Натомість, 14.06.2017р. пенсійний орган за результатами розгляду заяви позивача на виконання вищезазначеного рішення суду - відмовив ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком (лист Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі за вих. №2632/03/21 від 14.06.2017р.) з підстав не надання оригіналів документів для призначення пенсії та доказів того, позивач є громадянкою України й змінювала власне прізвище.

Оскільки на даний час судом апеляційної інстанції спростовані всі сумніви відповідача, щодо громадянства позивача, а саме підтверджено, що ОСОБА_2 є громадянкою України; встановлена можливість надання належним чином завірених копій документів, підтверджено, що колишнє прізвище ОСОБА_2 ОСОБА_12 , то усунуті будь-які перешкоди для призначення пенсії особі, яка має право на призначення пенсії.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, при цьому, доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Водночас, колегія суддів реляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в силу частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Вказана норма надає суду правові підстави для зобов`язання відповідача діяти відповідним чином, а саме призначити пенсію позивачу, оскільки при даних обставинах відповідач не може діяти інакше, ніж призначити позивачу пенсію за віком.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач звернулася до адміністративного суду 18.09.2018 року, при цьому, просить задовольнити позовні вимоги, починаючи з 12.03.2016 року. Однак зазначене вказує на порушення позивачем 6-ти місячного строку звернення до адміністративного суду. Насідком пропуску строку звернення до адміністративного суду є залишення позовної заяви без розгляду (ст. 122, 123 КАС України). Оскільки пенсійні правовідносини мають простійний характер, то частина вимог за межами 6-ти місячного строку звернення до адміністративного суду підлягає залишенню без розгляду, а саме період з 12.03.2016 по 18.03.2018 року.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а саме, починаючи з 18.03.2018 року. При цьому, позовні вимоги за період з 12.03.2016 по 18.03.2018 року залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача захищені судовим рішенням.

Керуючись 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення пенсії ОСОБА_2 .

Визнати протиправним та скасувати протокол Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №48 від 16.04.2018р. щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком з 18.03.2018 року у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з індексацією і компенсацією втрати частини доходів.

Позовні вимоги за період з 12.03.2016 по 18.03.2018 року залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили 24.04.2019 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 24.04.2019.

В повному обсязі постанова виготовлена 06.05.2019.

Головуючий суддя Ю.В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров