Справа № 598/2341/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4715/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання Федчук М. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Миколайчука Ігоря Валентиновича на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

суддя в 1-й інстанції Щербата Г. Р.,

час ухвалення рішення 18.03.2019 року, 10:50 год.,

місце ухвалення рішення м. Збараж,

дата складання повного тексту рішення 19.03.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, в якому із врахуванням збільшення позовних вимог просив поновити строк для звернення до суду, визнати протиправними дії Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Миколайчука Ігоря Валентиновича та скасувати постанову серії ЕАВ №540464 від 16 серпня 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у виді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2019 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з адміністративним позовом про визнання дій інспектора УПП в Хмельницькій області капітана поліції Миколайчука І. В. незаконними та скасування постанови серії ЕАВ №540464 від 16 серпня 2018 року. Визнано дії інспектора УПП в Хмельницькій області капітана поліції Миколайчука І. В. незаконними. Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №540464 від 16 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. скасовано та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції капітан поліції ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення не можуть бути незаконними, оскільки КУпАП Законом України «Про національну поліцію» та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі чітко регламентовані дії інспектора патрульної поліції щодо виявлення правопорушень та як результат складання постанови у разі їх виявлення. Крім того зазначає, що розташування д.з. 3.1 ПДР України, вимогу якого порушив позивач, повністю підтверджується матеріалами фотофіксації, доданими позивачем до позовної заяви, а тому в порядку ч.1 ст.78 КАС України факт наявності даного знаку є доведеним та доказуванню не підлягає. Також звертає увагу, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами відеофіксації з автомобільного відеореєстратора поліцейських, а тому оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена з дотриманням норм чинного законодавства. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ЕАВ №540464 від 16 серпня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 16 серпня 2018 року, керуючи транспортним засобом «Proton Persona», номерний знак НОМЕР_1 на 257 км. автодороги М-12 Стрий-Знам`янка, порушив вимогу дорожнього знаку «Рух заборонено», а саме: здійснив рух в зоні дії даного дорожнього знаку, перетнувши при цьому суцільну лінію розмітки, чим порушив вимоги п.8.4 ПДР України.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не надано доказів вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому дії інспектора є незаконними і постанова серії ЕАВ №540464 від 16 серпня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. підлягає скасування, а провадження у справі закриттю.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Ч.5 ст.14 Закону України Про дорожній рух передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст.251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 16 серпня 2018 року, керуючи транспортним засобом «Proton Persona», номерний знак НОМЕР_1 на 257 км. Автодороги М-12 Стрий-Знам`янка, порушив вимоги д.з. 3.1 «Рух заборонено», а саме: здійснив рух в зоні дії даного знаку, перетнувши при цьому д.р.1.1, чим порушив п.8.4 в ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п.8.4 в ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Розділ 33 ПДР України передбачає, що дорожній знак 3.1 "Рух заборонено" забороняє рух усіх транспортних засобів у випадках, коли: початок пішохідної зони позначено знаком 5.33; дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів; у такому випадку обов`язково додатково встановлюється знак 3.43.

Знак 4.7 має наказове значення - об`їзд перешкоди з правого боку.

Колегією суддів оглянуто та досліджено відеозаписи з автомобільного відеореєстратора поліцейських та камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходиться на цифровому носії інформації DVD-R та міститься в матеріалах справи (а.с.18), з якого вбачається, що позивач, незважаючи на дорожню розмітку та дорожні знаки, які відповідно до п.8.1 ПДР України регулюють дорожній рух, здійснив рух у зоні дії д.з.3.1 ПДР України, нехтуючи вказівники д.з 1.4.1, д.з. 4.7 ПДР України, при цьому перетнув лінію дорожньої розмітки 1.1 ПДР України.

Крім того, колегією суддів оглянуто та досліджено, схеми організації дорожнього руху на ділянці дороги км 236+000 км 270+000 (а.с.19-20), з яких вбачається, що по 257 км. а/д М-12 «Стрий Знам`янка» у напрямку м. Вінниця водію рух прямо заборонено, про що вказують у сукупності знаки: попереджувальний д.з.1.4.1 ПДР України «напрямок повороту», наказовий знак 4.7 ПДР України «об`їзд перешкоди з правого боку» та заборонний знак.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивач не заперечує факт наявності вищезазначених дорожніх знаків, оскільки це підтверджується відеозаписом з камери нагрудного реєстратора поліцейського та матеріалами фотофіксації, які долучені самим же позивачем до позовної заяви (а.с. 5, 6).

Колегія суддів не приймає до уваги покликання ОСОБА_1 про те, що знак 3.1 ПДР «Рух заборонено» встановлено незаконно і не може обмежувати рух на цій ділянці дороги, оскільки жодних доказів на підтвердження факту їх незаконного встановлення суду не надано, разом з тим, відповідачем долучено докази на підтвердження правомірності їх встановлення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.2 ст.77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що працівником поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення були дотримані усі вимоги передбачені КУпАП, зокрема, щодо заслухання пояснень та роз`яснення прав, оскільки такий факт стверджується цифровим носієм інформації DVD-R, чим спростовуються доводи позивача в цій частині.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАВ №540464 від 16 серпня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. прийнята правомірно.

Разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст.286 КАС України.

Так, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпний.

Таким чином, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги підставними та такими, що спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Колегія суддів також звертає увагу на те, п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст. 229, 242, 243, 246, 250, 272, 286, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Миколайчука Ігоря Валентиновича задовольнити.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2019 року у справі №598/2341/18 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий- суддя О. І. Мікула
Судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 17 травня 2019 року.