Справа № 620/960/19
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року Чернігів Справа № 620/960/19

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області (далі - Управління), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернігівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 25.03.2019 №25-02-015/0205/91.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що доводи інспектора праці, викладені в Акті є такими, що не відповідають дійсності. В Акті зазначено, що в приміщенні магазину перебував громадянин ОСОБА_2 , який виконував трудову функцію продавця, зокрема знаходився безпосередньо на робочому місці продавця, надавав покупцям роз`яснення щодо асортименту товару, розкладував його на полицях. Також в магазині знаходилась громадянка ОСОБА_3 , яка розкладала товар на продаж та спілкувалась з покупцями. На запитання інспекторів праці щодо оформлення трудового договору ОСОБА_2 особисто повідомив, що знаходиться у приміщенні магазину, бо допомагає чоловіку сестри у здійсненні торгівлі, ОСОБА_3 також особисто повідомила, що знаходиться у приміщенні магазину, бо допомагає чоловіку доньки у здійсненні торгівлі, так як у них сімейний бізнес. Факт виконання трудової функції продавців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зафіксовано засобом фототехніки. Проте, у подальшому громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надіслали письмові пояснення, в яких ОСОБА_2 зазначив, що знаходився біля магазину, а ОСОБА_3 перебувала в магазині в якості покупця.

Позивач зазначає, що ані під час інспекційного відвідування, ані після його проведення, особи, вказані інспектором праці в Акті, не надавали пояснень, що вони саме працюють у ФОП ОСОБА_1 без оформлення трудових відносин.

Ухвалою суду від 08.04.2019 було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Одночасно, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позов.

Представником відповідача протягом встановленого судом строку надано відзив на позов, в якому останній вважає позовні вимоги необґрунтованими, такими, що не відповідають обставинам справи та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови про накладення штрафу. Зокрема, відповідач вказує, що 01.03.2019 о 09 год.15 хв., під час виходу за фактичним місцем здійснення підприємницької діяльності позивача встановлено, що в приміщенні магазину ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснювали реалізацію непродовольчих товарів, розміщували, викладали товар за прилавковими вітринами, проводили розрахунки з покупцями, надавали відповідні консультації з приводу якості та асортименту товару виконували обов`язки продавців непродовольчих товарів без оформлених трудових відносин. Факт виконання трудової функції продавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , було зафіксовано засобом фототехніки, а обсяг їх обов`язків збігається з колом обов`язків найманого працівника за професією продавця непродовольчих товарів, визначених Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 №336. В ході інспекційного відвідування встановлено, що трудовий договір з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не укладався, накази (розпорядження) про прийняття їх на роботу позивачем не видавались.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

На підставі наказу Управління від 28.02.2019 №73 та направлення на проведення контрольного заходу від 28.02.2019 №264 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_4 . ОСОБА_5 . в період з 01.03.2019 по 04.03.2019 проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 на предмет додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин.

За результатом проведення інспекційного відвідування встановлені порушення ч.3 ст.24 КЗпП України, про що складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 04.03.2019 №25-02-015/0205.

Згідно Акту, 01.03.2019 о 09 год.15 хв., під час виходу за фактичним місцем здійснення підприємницької діяльності позивача встановлено, що в приміщенні магазину ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснювали реалізацію непродовольчих товарів, розміщували, викладали товар за прилавковими вітринами, проводили розрахунки з покупцями, надавали відповідні консультації з приводу якості та асортименту товару виконували обов`язки продавців непродовольчих товарів без оформлених трудових відносин. Факт виконання трудової функції продавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зафіксовано засобом фототехніки (також міститься в матеріалах справи).

В своїх поясненнях на запитання інспекторів праці щодо оформлення трудового договору ОСОБА_2 повідомив, що знаходиться у приміщенні магазину, бо допомагає чоловіку сестри у здійсненні торгівлі, ОСОБА_3 також повідомила, що знаходиться у приміщенні магазину, бо допомагає чоловіку доньки у здійсненні торгівлі, так як у них сімейний бізнес. Проте, у подальшому громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали письмові пояснення, в яких ОСОБА_2 зазначив, що знаходився біля магазину, а ОСОБА_3 перебувала в магазині в якості покупця.

Оскільки, обсяг їх обов`язків збігався з колом обов`язків найманого працівника за професією продавця непродовольчих товарів, визначених Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 №336, а трудовий договір з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не укладався, накази (розпорядження) про прийняття їх на роботу позивачем не видавались, відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були допущені до роботи ФОП ОСОБА_1 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням позивача та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням ч.3 ст.24 КЗпП України.

Акт інспекційного відвідування від 04.03.2019 №25-02-015/0205 складений у двох примірниках, підписаний інспектором праці Гущіною І.Б. та ФОП ОСОБА_1 Однин примірник акту з матеріалами фотофіксації 04.03.2019 вручено позивачу.

В подальшому, 13.03.2019 заступником начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Хоменко І.І. прийнято рішення №68 щодо розгляду справи про накладення штрафу. Повідомлення Управління Держпраці у Чернігівській області від 15.03.2019 за вих. №10-04/1604 про призначення розгляду справи за фактом порушення позивачем трудового законодавства на 11 год. 00 хв. 25.03.2019 направлено рекомендованим листом 15.03.2019 та отримано позивачем 19.03.2019.

На підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України за фактичний допуск найманих працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору (ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України) 25.03.2019 заступником начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Хоменко І.І. винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №25-02-015/0205/91 на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 250 380,00 грн, яка є предметом даного спору.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зважає на наступне.

Згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю).

Частиною 5 ст.2 вищевказаного Закону зазначені у частині четвертій цієї статті органи (в тому числі і Управління), що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог ст.1, ст.3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої ст.4, частин першої - четвертої ст.5, частини третьої ст.6, частин першої - четвертої та шостої ст.7, ст.ст.9, 10, 19, 20, 21, ч.3 ст.22 цього Закону.

Згідно ч.3 ст.6 вищевказаного Закону суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Як встановлено ст.12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції, та здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються. Згідно зі ст.16 вказаної Конвенції інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295), відповідно до якого інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження). Зазначений Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно п.2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці. Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно пп.3 п.5 Порядку від 26.04.2017 №295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Судом встановлено, що на підставі інформації службової записки начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернігівській області Луцишиної В.М., начальником Управління Дорошенком С.В. прийнято рішення про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 щодо додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин (копія наказу Управління від 28.02.2019 №73 додається).

На підставі вказаного наказу від 28.02.2019 №73 та направлення на проведення контрольного заходу від 28.02.2019 №264 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_6 І. ОСОБА_5 . в період з 01.03.2019 по 04.03.2019 проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 на предмет додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин, за результатами якого виявлено порушення ч.3 ст.24 КЗпП України, про що складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 04.03.2019 №25-02-015/0205.

Відповідно до п.19 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення. Припис про усунення виявлених порушень складено 11.03.2019.

Також п.20 та п.21 Порядку встановлено, що акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акту залишається в об`єкта відвідування. Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в Акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання Акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Судом встановлено, що жодних зауважень до Акту з боку позивача до Управління не надавалось..

Так, відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509) із змінами та доповненнями, справа про накладення штрафу розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (п.4). Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу приймається уповноваженою особою не пізніше ніж через 10 днів з дати складання акту про виявлені порушення (п.3).

Таким чином, зазначена постанова встановлює конкретні строки розгляду справи про накладення штрафу на суб`єкта господарювання за порушення законодавства, які не можуть бути подовжені.

Пунктом 6 вищевказаного Порядку №509 передбачено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам.

Згідно з п.8 Порядку №509 уповноважена посадова особа, що розглядає справу, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

З аналізу вищевикладених положень Порядку №509 слідує, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акту складає постанову про накладення штрафу. Зазначена постанова складається у двох примірниках, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, а другий надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Наведені обставини свідчать, що під час проведення інспекційного відвідування позивача, складання та направлення Акту, а також винесення постанови про накладання штрафу Управлінням Держпраці у Чернігівській області не було допущено порушення вимог діючого законодавства.

Як вбачається з Акту інспекційного відвідування та встановлено судом, підставою для притягнення позивача до відповідальності, зокрема, стало порушення ч.3 ст.24 КЗпП України, згідно якої працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Перевіряючи нормативно-правове обгрунтовання підстав для накладення на позивача штрафу у розмірі 250 380,00 грн, судом встановлено, що підставою для накладення на позивача штрафу став, на думку відповідача, фактичний допуск працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи без оформлення трудового договору.

Так, згідно ч.1 ст.1 КЗпП України, даний кодифікований акт регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

В свою чергу, ч.1 ст.9 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, зокрема, що положення цього Кодексу застосовуються до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

При цьому, Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, не передбачено здійснення вказаним органом та/або його територіальними органами контролю та/або нагляду за додержанням цивільного законодавства України юридичними та/або фізичними особами. Так само вказаний орган не має жодних повноважень щодо кваліфікації (трактування) тих чи інших цивільних або будь-яких інших правовідносин у якості трудових, а також щодо здійснення контролю та/або нагляду за правильністю ведення бухгалтерського обліку та звітності.

Частиною 1 ст.21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У відповідності до ч.1 та 2 ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

При цьому, абзацом першим п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачено, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу.

Так, нормами ст.21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (ст.187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров`я.

Судом встановлено, що відповідачем під час виходу за фактичним місцем здійснення підприємницької діяльності позивача було встановлено, що в приміщенні магазину ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснювали реалізацію непродовольчих товарів, розміщували, викладали товар за прилавковими вітринами, проводили розрахунки з покупцями, надавали відповідні консультації з приводу якості та асортименту товару виконували обов`язки продавців непродовольчих товарів без оформлених трудових відносин. Факт виконання трудової функції продавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зафіксовано засобом фототехніки (також міститься в матеріалах справи а.с.46-48).

В своїх усних поясненнях на запитання інспекторів праці щодо оформлення трудового договору ОСОБА_2 повідомив, що знаходиться у приміщенні магазину, бо допомагає чоловіку сестри у здійсненні торгівлі, ОСОБА_3 також повідомила, що знаходиться у приміщенні магазину, бо допомагає чоловіку доньки у здійсненні торгівлі, так як у них сімейний бізнес.

Слід звернути увагу на ту обставину, що Управління не має жодних повноважень щодо кваліфікації (трактування) тих чи інших цивільних або будь-яких інших правовідносин у якості трудових спираючись виключно на ті докази, які покладені в основу оскаржуваного рішення в даній справі.

Наведені відповідачем аргументи дають підстави до висновку про формальний підхід ним до здійснення своїх владних управлінських функцій, що також підтверджується наданими письмовими поясненнями зазначених вище осіб, з яких вбачається, що ОСОБА_2 знаходився біля магазину, а ОСОБА_3 перебувала в магазині в якості покупця.

Попри вказане, суд зазначає, що ані з наданих до матеріалів справи фотокопій ані з усних пояснень вказаних осіб не можливо встановити виконання ними саме трудових функцій. Чинне законодавство не забороняє знаходитися в приміщенні магазину особам, які пов`язані з позивачем родинним зв`язком та надавати йому допомогу на добровільних засадах у здійсненні ним підприємницької діяльності або купувати товар, як і не ставить обов`язок підприємця укласти з членами родини трудовий договір.

Відповідно, викладений у Акті висновок відповідача про нібито вчинений позивачем фактичний допуск працівників до роботи без оформлення трудового договору у письмовій формі та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу не відповідає дійсним обставинам справи та не є обґрунтованим з точки зору чинного законодавства та покладених в основу прийнятого рішення доказів, оскільки ані під час інспекційного відвідування, ані в письмових поясненнях, особи, вказані інспектором праці в Акті не надавали пояснень, що вони саме працюють у ФОП ОСОБА_1 без оформлення при цьому їх трудових відносин.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова від 25.03.2019 №25-02-015/0205/91 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки підставою для її винесення, став формальний підхід до здійснення відповідачем своїх владних управлінських функцій, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

При цьому, згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Чернігівській області на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 538,80 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернігівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 25.03.2019 №25-02-015/0205/91.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернігівській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2 538,00 грн (дві тисячі п`ятсот тридцять вісім гривень) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_1 );

Відповідач - Управління Держпраці у Чернігівській області (вул. Пятницька,39, м. Чернігів, 14000, ).

Повний текст рішення складено 16.05.2019.

Суддя Л.О. Житняк