Справа № 560/3945/18
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3945/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

16 травня 2019 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

секретар судового засідання: Платаш В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року (ухвалене у м. Хмельницькому 05 лютого 2019 року о 15:27, повний текст якого виготовлено 08 лютого 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної поліції України, Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Комісії національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, у відмові встановлення статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 та скасувати її рішення від 11 липня 2018 року №5/ІІ/ХХХІІ/16 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Національну поліцію України в особі Комісії національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом при вирішенні спору неправильно застосовано п.19 ч.1 ст.6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що призвело до порушення прав позивача. Також вказав, що Комісія національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України (Комісія), під час розгляду поданих ним документів не вивчила такі документи та не надала їм належної оцінки, не заслухала позивача та не встановила дійсних обставин проходження позивачем служби, не запитувала будь якої інформації з місця проходження служби. Суд не надав належної оцінки залученню позивача до заходів з охорони громадського порядку та об`єктів Національної поліції на території м. Маріуполь, а також несення служби на території КПВВ "Гнутове".

Позивач вважає, несення ним служби та виконання завдань на КПВВ "Гнутове" і є безпосереднім залученням до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, забезпечення її проведення, а отже й виконанням завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, тому є необґрунтованою позицію Комісії під час розгляду матеріалів та прийняття рішення від 11.07.2018 №5/ІІ/ХХХІІ/16 про відмову ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій.

Відповідачі подали відзиви на апеляційну скаргу позивача в яких вказали на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Наголосили, що позивач наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 22.08.2017 № 882 був відряджений до Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (УЗЕ в Донецькій області) для проходження стажування, яке не передбачає безпосередньої участі в проведенні антитерористичної операції. Направлення позивача на стажування та проходження ним стажування на посаді оперуповноваженого міжрайонного відділу № 1 (м. Маріуполь) УЗЕ в Донецькій області не є тотожними з такими законодавчо визначеними поняттями як безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення, безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення та перебування у районах проведення антитерористичної операції з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, що чітко встановлено та передбачено спеціальним законодавством та порядком надання статусу учасника бойових дій.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Відповідачі в судове засідання повноважних представників не направили, хоча був належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Клопотання Національної поліції України про відкладення розгляду справи залишено судом без задоволення за необґрунтованістю. Так, вказане клопотання обґрунтоване неможливістю представника Національної поліції України Довбенко М.П. приймати участь у судовому засіданні у даній справі у зв`язку із необхідністю її участі у засіданні постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України 16.05.2019. Разом з цим, відповідачем не доведено відсутності можливості забезпечення представництва в судовому засіданні 16.05.2019 іншим представником.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Керуючись положеннями даної норми та враховуючи відсутність заперечень позивача та його представника, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 22.08.2017 №882 "Про організацію стажування працівників ДЗЕ" з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенції, здобутих в результаті теоретичної підготовки, на виконання вимог ст. 75 Закону України "Про Національну поліцію" та наказу МВС від 24.12.2015 року №1625 "Про затвердження Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції" майора поліції ОСОБА_2 направлено для проходження стажування, з 20.08.2017 року по 27 грудня 2017 року, до УЗЕ в Донецькій області на посаді оперуповноваженого міжрайонного відділу № 1 (м. Маріуполь).

04 серпня 2018 року після завершення стажування позивач звернувся до Комісії із заявою про надання йому, статусу учасника бонових дій.

Відповідно до протоколу засідання Комісії від 11.07.2018 року №5 розглянуто заяву позивача про надання статусу учасника бойових дій та прийнято рішення від 11.07.2018 року №5/ІІ/ХХХІІ/16, яким ОСОБА_2 відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку із відсутністю правових підстав для встановлення такого статусу.

Позивач вважає вказану відмову протиправною та звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факт виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення чи факт залучення до участі в антитерористичній операції.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій, зокрема, визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Згідно пункту 2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (Порядок №413), осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення - статус учасника бойових дій, окрім інших осіб, надається поліцейським, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення (пункт 2-1 Порядку №413).

Відповідно до пункту 4 Порядку №413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення:

- для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення;

- для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів;

- для осіб, які отримали поранення, контузії, каліцтва (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, матеріали спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв;

- для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, - документи про залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, передбачені абзацами другим - четвертим цього пункту, або нотаріально завірені свідчення не менше ніж двох свідків із числа осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які разом із такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій або інваліда війни, у разі підтвердження суб`єктами боротьби з тероризмом факту взаємодії зазначених осіб (особисто або під час перебування у складі добровольчих формувань) із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами;

- для осіб, які проходять службу (працюють) у військових частинах (органах, підрозділах), установах та організаціях або на підприємствах, які постійно дислокуються чи розташовані безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення;

- для осіб, які брали участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, - витяги з наказів Генерального штабу Збройних Сил України про залучення до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, витяги з наказів Командувача об`єднаних сил, командирів оперативно-тактичних угруповань про прибуття (вибуття) до (з) районів здійснення цих заходів, документи про направлення у відрядження до районів здійснення цих заходів;

- для осіб, які залучалися до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці сьомому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів;

- для осіб, які отримали поранення, контузії, каліцтва (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), - документи, зазначені в абзаці сьомому цього пункту, матеріали спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв.

Відповідно до п. 5 Порядку № 413 рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС.

Пунктом 6 Порядку №413 визначено, що особам, зазначеним в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, які брали участь в антитерористичній операції, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Особам, зазначеним в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій після закінчення 30 календарних днів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 4 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Комісії інформують у місячний строк Державну службу у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції про осіб, яким надано статус учасника бойових дій, за формою згідно з додатками 3 і 5.

Комісії подають на розгляд міжвідомчої комісії документи із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання.

Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісіями, та в разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів та в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, про що інформує комісії.

У п.8 Порядку №413 вказано, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

У разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій питання про надання особі зазначеного статусу може повторно виноситися на розгляд комісії за рішенням керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, зазначеного у пункті 5 цього Порядку.

Вказані норми кореспондуються з положеннями розділу ІІ Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.05.2016 №405, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.06.2016 за №857/28987 (Положення №405) та п.19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У розділі ІІІ Положення №405 визначені особливості надання поліцейським, державним службовцям, іншим працівникам Національної поліції України статусу учасника бойових дій, учасника війни за участь в антитерористичній операції.

Так, у п.1 розділу ІІІ Положення №405 вказано, що комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій на підставі документів про:

1) безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення;

2) направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції;

3) перебування у районах проведення антитерористичної операції з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Аналізуючи норми закону, які регулюють дані відносини, суд приходить до висновку, що законодавством чітко визначено сукупність обставин, за яких особа може отримати статус учасника бойових дій, зокрема, залучення особи до проведення антитерористичної операції та безпосередня участь в ній. При цьому такі обставини мають підтверджуватись відповідними документами.

На підтвердження залучення до проведення антитерористичної операції та безпосередньої участі в ній позивачем надано такі документи: посвідчення про відрядження №129 від 24.08.2017 року, виданого на підставі наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України №882 від 22.08.2017 року, інформації наданої УЗЕ в Донецькій області від 27.03.2018 року вих. №Б-81/АЗ, посвідчення про відрядження, копії рапортів щодо несення служби на КПВВ "Гнутове" т.в.о начальника МРВ №1 УЗЕ в Донецькій області підполковника ОСОБА_3 завізованих 27.11.2017, 01.12.2017, 05.12.2017, 06.12.2017, 15.12.2017, 18.12.2017, начальником УЗЕ в Донецькій області 27.11.2017, 01.12.2017, 05.12.2017, 11.12.2017, 16.12.2017, 20.12.2017.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказані документи не містять даних про безпосередню участь позивача у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, а виключно вказують саме на проходження позивачем стажування.

Отже, надані позивачем докази, які на його думку вказують на безпосередню участь позивача у проведенні антитерористичної операції, помилково ототожнюються із "офіційними документами, виданим державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення".

Позивачем не надано документів на підтвердження відомостей щодо виконання наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення до проведення антитерористичної операції, або наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

В наданих позивачем документах міститься інформація про несення служби позивачем з метою забезпечення охорони громадського порядку та безпеки громадян, своєчасного реагування на можливі протиправні дії тощо, що передбачено положеннями статей 2, 18, 23 Закону України "Про Національну поліцію", які визначають завдання поліції, обов`язки та повноваження поліцейського при несенні служби.

Тобто, позивач помилково ототожнює виконання службових обов`язків із охорони публічного порядку на території, що відносяться до лінії зіткнення та до району проведення антитерористичної операції, з безпосередню участю у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Разом з цим, не погоджуючись із змістом наказів про направлення на стажування та щодо несення служби, позивач міг оскаржити ці накази, однак не скористався таким правом.

Тому, суд вважає, що позивач не надав документів, передбачених пунктом 4 Порядку №413, та які б слугували підставою для надання йому статусу учасника бойових дій.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 травня 2020 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Смілянець Е. С.