Справа № 520/4039/19
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 травня 2019 р. № 520/4039/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (далі по тексту - відповідач, Слобожанське ОУПФУ м. Харкова), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 04 квітня 2019 року № 1235 про відмову в переведенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , поштова адреса: АДРЕСА_1 , на пенсію за віком згідно із Законом № 3723-ХІІ відповідно до пункту 12 Прикінцех положень Закону № 889-VIII;

- визнати протиправною бездіяльність Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Харкові щодо не зарахування до стажу державної служби за періоди роботи з 02.07.1990 р. по 25.11.1996 р., з 26.11.1996 р. по 30.06.1997 р., з 01.07.1997 р. по 21.08.1999 р. на посадах заступника начальника ДПІ по Московському районі м. Харкова, начальника відділу аудиту фізичних осіб ДПІ по Московському районі м. Харкова, заступника голови адміністрації - начальника управління податків фізичних осіб Державної податкової адміністрації у Московському районі м. Харкова, заступника голови - начальника управління прямих та непрямих податків в Державній податковій адміністрації у м. Харкові, заступника начальника Державної податкової інспекції у м. Харкові - начальника управління прямих та непрямих податків;

- зобов'язати Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Харкові:

1. зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , поштова адреса: АДРЕСА_1 , період її роботи з 02.07.1990 р. по 25.11.1996 р., з 26.11.1996 р. по 30.06.1997 р., з 01.07.1997 р. по 21.08.1999 р. на посадах заступника начальника ДПІ по Московському районі м. Харкова, начальника відділу аудиту фізичних осіб ДПІ по Московському районі м. Харкова, заступника голови адміністрації - начальника управління податків фізичних осіб Державної податкової адміністрації у Московському районі м. Харкова, заступника голови - начальника управління прямих та непрямих податків в Державній податковій адміністрації у м. Харкові, заступника начальника Державної податкової інспекції у м. Харкові - начальника управління прямих та непрямих податків;

2. призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , поштова адреса : АДРЕСА_1 пенсію за віком відповідно Закону України "Про державну службу" від 16.12.2015 № 889-ХІІ з 15 серпня 2018 року з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 01.08.2018 №479/14/28-10-05-02-55 та від 01.08.2018 №480/14/28-10- 05-02-55;

3. здійснити відповідний перерахунок та виплатити ОСОБА_1 різницю пенсії, починаючи з 15 серпня 2018 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката, що підлягають сплаті у розмірі 3000 гривень;

- визначити відповідачу розумний строк виконання рішення суду.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач з 12 липня 2018 року перебуває на обліку в Слобожанському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та отримує пенсію за віком.

15 серпня 2018 року позивач звернулась до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова з заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723- XII відповідно до пункту 12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ.

Рішенням Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 04 квітня 2019 року № 1235 позивачу було відмовлено у задоволенні заяви.

Вважає, що вказане Рішення є неправомірним, суперечить чинному законодавству України, порушує конституційні права на соціальний захист, передбачені ст. 46 Конституції України, у зв'язку з чим просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 25.04.2019 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що до 01.05.2016 року пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VІІІ.

Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Виходячи з вищезазначеного, п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VІІІ, стосується осіб державних службовців, які станом на 1 травня 2016 року займали посади державної служби.

Згідно наданих документів позивач станом на 01.05.2016 року не працювала на посаді державного службовця та має 12 років 10 місяців 27 днів стажу державного службовця.

До стажу державного службовця не можливо включити періоди роботи з 02.07.1990 р. по 25.11.1996 р., з 26.11.1996 р. по 30.06.1997 р., з 01.07.1997р. по 21.08.1999 р. оскільки за ці періоди роботи відсутня інформація присвоєння рангів державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІІ від 16.12.1993 року.

Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу "(Відомості Верховної Ради України 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Зазначає, що дія п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VІІІ в даному випадку не поширюється на позивача, оскільки станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 , не мала 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно з положеннями ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАСУ справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачами обставини, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, 15.08.2018 року, звернулась до Слобожанського ОУПФУ м. Харкова із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889- VІІІ.

Рішенням від 04.04.2019 № 1235 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у переході з пенсії за віком на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", згідно п.12 "Прикінцевих положень" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VІІІ який набув чинності з 01.05.2016року. Зазначено, що згідно наданих документів ОСОБА_1 на 01.05.2016 року не працювала на посаді державного службовця та має 12 років 10 років 10 місяців 27 днів стажу державного службовця. До стажу державного службовця не можливо включити періоди роботи з 02.07.1990р. по 25.11.1996р., з 26.11,1996р. по 30.06.1997р. , з 01.07.1997р. по 21.08.1999р. оскільки за ці періоди роботи відсутня інформація присвоєння рангів державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу" №3723-ХІІІ від 16.12.1993 року (а.с. 27).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон № 889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" закріплено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Тобто, до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов'язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 569/350/17 (№ рішення в ЄДРСР 75082026), від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75082148) та від 10 липня 2018 року у справі № 591/6970/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75227579).

Суд також зазначає, що стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється згідно із законодавством, яке діяло раніше, і на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені.

Стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 03.05.1994 № 283, та додатка до нього.

Окрім того, періоди роботи (служби), які зараховувалися до стажу державної служби, були передбачені низкою законодавчих актів, серед яких закони України «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про військовий обов'язок і військову службу», й інших нормативно-правових актів, зокрема Методикою щодо зарахування (включення) до стажу державної служби періодів роботи (служби) колишніх працівників і осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою спільним наказом Головдержслужби та Мінпраці від 12.10.2007 р. № 270/551, і постановою Правління ПФУ від 12.10.2007 р. № 18-10.

З рішення відповідача від 04.04.2019 № 1235 про відмову в переході на інший вид пенсії встановлено, що єдиною підставою відмови позивачу у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" є недостатність стажу державної служби через незарахування певних періодів роботи позивача до державної служби.

За розрахунком відповідача загальний страховий стаж позивача складає 42 роки 6 місяців 08 днів про що свідчить повідомлення від 14.08.2018 №12131/48-01-02 (а.с. 22).

За наслідками судового розгляду суд дійшов висновку, що позивач на час звернення до відповідача з заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" мав достатній стаж державної служби (понад 20 років), з огляду на таке.

З трудової книжки (а.с. 18-21) судом встановлено, що ОСОБА_1 , зокрема, працювала:

- з 01 серпня 1977 року по 01 лютого 1979 року - на посаді економіста державних доходів Сахновщинського районного фінансового відділу;

- з 01 лютого 1979 року по 22 серпня 1980 року - на посаді економіста державних доходів Київського районного фінансового відділу м. Харкова;

- з 25 серпня 1980 року по 23 листопада 1987 року - на посадах економіста, старшого ревізора-інспектора, старшого економіста державних доходів Харківського міського фінансового відділу;

- з 23 листопада 1987 року по 29 червня 1990 року - на посадах заступника завідувача - начальника інспекції державних доходів; головного податкового ревізора- інспектора Московського районного фінансового відділу м. Харкова;

- з 02 липня 1990 року по 25 листопада 1996 року - на посадах начальника відділу оподаткування громадян - заступника начальника ДПІ по Московському району м. Харкова, начальника відділу аудиту фізичних осіб ДПІ по Московському району м. Харкова (звільнена у зв'язку з ліквідацією підприємства у порядку переведення до Державної податкової адміністрації у Московському районі м. Харкова);

- з 26 листопада 1996 року по 30 червня 1997 року - на посаді заступника голови адміністрації - начальника управління податків фізичних осіб Державної податкової адміністрації у Московському районі м. Харкова;

- з 01 липня 1997 року по 21 серпня 1999 року - на посаді заступника голови - начальника управління прямих та непрямих податків в Державній податковій адміністрації у м. Харкові, у тому числі з 17 лютого 1998 року - у зв'язку з перейменуванням Державної податкової адміністрації у м. Харкові в Державну податкову інспекцію у м. Харкові - на посаді заступника начальника інспекції - начальника управління прямих та непрямих податків.

Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (діяли до 01 травня 2016 року).

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби", якою затверджений Порядок обчислення стажу державної служби, регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):

на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців;

на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів;

на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком;

на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

У додатку до Порядку № 283 наведений Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Частиною сімнадцятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04 грудня 1990 року № 509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон № 509-XII), а з 12 серпня 2012 року - Податковий кодекс України.

Пунктом 342.4 статті 342 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Частиною другою статті 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі - Порядок № 229), які діють з 01 травня 2016 року, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

При цьому, пунктом 5 Порядку 229 визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.

Отже, що в сукупності стаж на посадах віднесених до категорій посад державних службовців, достатній для призначення позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 04 квітня 2019 року № 1235 про відмову в переведенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , поштова адреса: АДРЕСА_1 , на пенсію за віком згідно із Законом № 3723-ХІІ відповідно до пункту 12 Прикінцех положень Закону № 889-VIII та визнання протиправною бездіяльність Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Харкові щодо не зарахування до стажу державної служби за періоди роботи з 02.07.1990 р. по 25.11.1996 р., з 26.11.1996 р. по 30.06.1997 р., з 01.07.1997 р. по 21.08.1999 р. на посадах заступника начальника ДПІ по Московському районі м. Харкова, начальника відділу аудиту фізичних осіб ДПІ по Московському районі м. Харкова, заступника голови адміністрації - начальника управління податків фізичних осіб Державної податкової адміністрації у Московському районі м. Харкова, заступника голови - начальника управління прямих та непрямих податків в Державній податковій адміністрації у м. Харкові, заступника начальника Державної податкової інспекції у м. Харкові - начальника управління прямих та непрямих податків підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з викладеним позивна вимога позивача про зобов'язання Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Харкові зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , поштова адреса: АДРЕСА_1 , період її роботи з 02.07.1990 р. по 25.11.1996 р., з 26.11.1996 р. по 30.06.1997 р., з 01.07.1997 р. по 21.08.1999 р. на посадах заступника начальника ДПІ по Московському районі м. Харкова, начальника відділу аудиту фізичних осіб ДПІ по Московському районі м. Харкова, заступника голови адміністрації - начальника управління податків фізичних осіб Державної податкової адміністрації у Московському районі м. Харкова, заступника голови - начальника управління прямих та непрямих податків в Державній податковій адміністрації у м. Харкові, заступника начальника Державної податкової інспекції у м. Харкові - начальника управління прямих та непрямих податків також підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про зобов'язання Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Харкові призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , поштова адреса : АДРЕСА_1 пенсію за віком відповідно Закону України "Про державну службу" від 16.12.2015 № 889-ХІІ з 15 серпня 2018 року з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 01.08.2018 №479/14/28-10-05-02-55 та від 01.08.2018 №480/14/28-10- 05-02-55, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як встановлено судом пенсію позивачу призначено з 12 липня 2018 року, що не заперечувалось сторонами по справі. Також рішенням від 04.04.2019 року № 1235 позивачу відмовлено у переході з пенсії за віком на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне відновити порушене відповідачем право позивача на пенсійне забезпечення, в даному випадку належним способом захисту прав позивача є зобов'язання Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Харкові перевести ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , поштова адреса : АДРЕСА_1 на пенсію за віком відповідно Закону України "Про державну службу" від 16.12.2015 № 889-ХІІ з 15 серпня 2018 року з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 01.08.2018 №479/14/28-10-05-02-55 та від 01.08.2018 №480/14/28-10- 05-02-55, через що у позовній вимозі про зобов'язання Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Харкові призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком відповідно Закону України "Про державну службу" від 16.12.2015 № 889-ХІІ з 15 серпня 2018 року слід відмовити.

Стосовно вимоги позивача про зобов'язання Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Харкові здійснити відповідний перерахунок та виплатити ОСОБА_1 різницю пенсії, починаючи з 15 серпня 2018 року, суд зазначає наступне.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Судом встановлено, що відповідачем не було здійснено перерахунок та виплату пенсії позивачу після переведення її на пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем не буде проведено перерахунок, виникне якась різниця, а також, що не буде виплачено різницю пенсії, починаючи з 15 серпня 2018 року та внаслідок таких протиправних дій відповідача буде порушено права позивача на належний розмір вказаних виплат.

Отже, позовні вимоги в зазначеній частині звернені на майбутнє та не підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про визначення відповідачу розумного строку виконання рішення суду, суд зазначає, що відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі є правом, а не обов'язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об'єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади. Застосування наведеної норми - це прерогатива суду.

В своєму ж позові про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення позивач не навів аргументованих доводів та не надав доказів того, що ухвалене рішення суду буде відповідачем тривалий час не виконуватись. Тому дана вимога позивача не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката, що підлягають сплаті у розмірі 3000 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. по справі № 61-3416св18.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Маринів Наталією Анатоліївною укладено договір про надання правної допомоги від 12.04.2019 року (а.с. 28-29). Згідно розрахунку суми гонорару вартість послуг складає 3000,00 грн. (а.с.30). Також до договору від 12.04.2019 року підписано акт виконаних робіт від 18.04.2019 року (а.с. 31).

Проте суд зазначає, що надані позивачем документи, не містять доказів оплати позивачем наданих послуг, зокрема банківських квитанцій.

З огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне приведення укладених до 15 грудня 2017 року договорів у відповідність до вимог діючого КАС України та доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення", зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 р. за № 1686/24218.

Враховуючи те, що наданими до суду документами фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для компенсації витрат позивача на правову допомогу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 (а.с. 4).

У зв'язку з задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати в сумі 768,40 грн., понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (адреса: вул. Гольдбергівська, 15, м. Харків, 61140, ) від 04 квітня 2019 року № 1235 про відмову в переведенні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на пенсію за віком згідно із Законом № 3723-ХІІ відповідно до пункту 12 Прикінцевих положень Закону № 889-VIII.

Визнати протиправною бездіяльність Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Харкові (адреса: вул. Гольдбергівська, 15, м. Харків, 61140, ) щодо не зарахування до стажу державної служби ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за періоди роботи з 02.07.1990 р. по 25.11.1996 р., з 26.11.1996 р. по 30.06.1997 р., з 01.07.1997 р. по 21.08.1999 р. на посадах заступника начальника ДПІ по Московському районі м. Харкова, начальника відділу аудиту фізичних осіб ДПІ по Московському районі м. Харкова, заступника голови адміністрації - начальника управління податків фізичних осіб Державної податкової адміністрації у Московському районі м. Харкова, заступника голови - начальника управління прямих та непрямих податків в Державній податковій адміністрації у м. Харкові, заступника начальника Державної податкової інспекції у м. Харкові - начальника управління прямих та непрямих податків.

Зобов'язати Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Харкові (адреса: вул. Гольдбергівська, 15, м. Харків, 61140, ) зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , поштова адреса: АДРЕСА_1 ) період її роботи з 02.07.1990 р. по 25.11.1996 р., з 26.11.1996 р. по 30.06.1997 р., з 01.07.1997 р. по 21.08.1999 р. на посадах заступника начальника ДПІ по Московському районі м. Харкова, начальника відділу аудиту фізичних осіб ДПІ по Московському районі м. Харкова, заступника голови адміністрації - начальника управління податків фізичних осіб Державної податкової адміністрації у Московському районі м. Харкова, заступника голови - начальника управління прямих та непрямих податків в Державній податковій адміністрації у м. Харкові, заступника начальника Державної податкової інспекції у м. Харкові - начальника управління прямих та непрямих податків.

Зобов'язати Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Харкові (адреса: вул. Гольдбергівська, 15, м. Харків, 61140, ) перевести ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на пенсію за віком відповідно Закону України "Про державну службу" від 16.12.2015 № 889-ХІІ з 15 серпня 2018 року з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 01.08.2018 №479/14/28-10-05-02-55 та від 01.08.2018 №480/14/28-10- 05-02-55.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Харкові (адреса: вул. Гольдбергівська, 15, м. Харків, 61140, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15 травня 2019 року.

Суддя Бадюков Ю.В.