Справа № 1340/4098/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/1860/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Коваля Р.Й., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року, ухвалене суддею Сподарик Н.І. у м.Львові о 14:05, повний текст якого складений 26 грудня 2018 року, у справі №1340/4098/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №2715 від 31.07.2018 Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області про накладення на інспектора-чергового відділення поліції на станції Львів Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області підполковника поліції Цабана Михайла Михайловича дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження та зменшення щомісячної премії в розмірі 10% терміном на один місяць; зобов`язати донарахувати та виплатити 10% щомісячної премії за один місяць, на суму якої було зменшено його грошове забезпечення на підставі п.1 наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №2715 від 31.07.2018 Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний наказ в частині прийнятий відповідачем з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх обставин та без належної оцінки доказів. Також, покликаючись на п.п. 5.1, 5.2, 5.3 Розділу V Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013 №230, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 за №541/23073, зазначає, що оскаржуваний наказ про накладення дисциплінарного стягнення прийнятий з пропуском строку для притягнення до дициплінарної відповідальності. Крім того, зазначає, що пунктом 1 оскаржуваного наказу накладено за одне і те ж дисциплінарне правопорушення два стягнення, а саме дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження, яке передбачене ст. 12 Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ України, та стягнення у вигляді зменшення щомісячної премії в розмірі 10% терміном на один місяць, яке нічим не передбачене, що суперечить ст.14 Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ та вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України.

На думку позивача, формулювання, викладене в мотивувальній частині оскаржуваного наказу щодо незадовільного рівня його знань про правові підстави застосування заходів примусу, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», та вимоги наказу МВС України від 01.02.2016 №70 «Про затвердження інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю», в розумінні статей 1 та 2 Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ не є дисциплінарним проступком та не тягне за собою накладення дисциплінарного стягнення, наказ не містить конкретних протиправних діянь із наданням правової кваліфікації із посиланням на конкретні норми законодавства.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що відповідачем не доведено правомірності п.1 Наказу №2715 від 31.07.2018 Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області Головного управління Національної поліції у Львівській області про накладення на інспектора чергового відділення поліції на станції «Львів» Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_2 Михайловича дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження та зменшення щомісячної премії в розмірі 10% терміном на один місяць.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що службове розслідування щодо позивача призначене та проведене на законних підставах, а висновок службового розслідування затверджений у встановлений законодавством строк. Дисциплінарне стягнення, накладене на ОСОБА_1 , відповідає вимогам Дисциплінарного статуту, а зменшення щомісячної премії вимогам Порядку №260.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, судом достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що з 15.08.1998 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та Національної поліції України, працював на посаді інспектора чергового чергової частини відділення поліції на станції Львів Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Наказом ГУ Національної поліції у Львівській області від 31.07.2018 №2715 Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження та зменшення щомісячної премії у розмірі 10% терміном на один місяць за порушення службової дисципліни, зокрема, ч.1 ст.18 Закону України Про Національну поліцію, що виразилось у незнанні правових підстав застосування заходів примусу, передбачених Законом України Про Національну поліцію, та заходів безпеки при поводженні із вогнепальною зброєю, затверджених наказом МВС України від 01.02.2016 №70.

Підставою для прийняття оспорюваного наказу слугував висновок службового розслідування від 06.07.2018, затверджений 06.07.2018 начальником ГУНП у Львівській області генералом поліції Середою В.В.

Згідно змісту даного висновку, 29.05.2018 мобільною групою ГУНП у Львівської області виявлено ряд порушень працівниками Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, зокрема, при опитуванні членів добового наряду правових підстав застосування заходів примусу, передбачених Законом України Про Національну поліцію, та Інструкції із заходів безпеки при поводженні із зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2017 року №70, встановлено, що підполковник поліції ОСОБА_1 . знаннями щодо застосування спеціальних засобів вогнепальної зброї, а також знанням Інструкції із заходів безпеки при поводженні із зброєю не володіє взагалі, на жодне поставлене запитання відповіді не надав. Враховуючи вищенаведене, керівництвом Залізничного ВП організовано заміну ОСОБА_1 , після чого його було знято зі служби.

У процесі проведення службового розслідування інспектором ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області капітаном поліції Труханом А.В. та старшим інспектором з ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області капітаном поліції Сорокою В.М. був опитаний інспектор- черговий відділення поліції на станції Львів Залізничного ВП ГУНП у Львівській області підполковник поліції Цабан М.М. Зі змісту відібраних у ОСОБА_1 пояснень слідує, що на займаній посаді з 11.10.2017 діючих дисциплінарних стягнень не має, 29.05.2018 близько 20:00 год. ОСОБА_1 після проведення інструктажу прибув у чергову частину поліції на станції Львів. У вказаному приміщенні знаходились працівники особової інспекції ГУНП у Львівській області. На запит працівників особової інспекції ОСОБА_1 пред`явлено службове посвідчення. Після цього, працівники запропонували розказати зміст ст.ст.42, 43, 44, 45, 46 Закону України Про Національну поліцію, на що ОСОБА_1 дав відповіді з деякими помилками.

Проведеним службовим розслідуванням установлено, що інспектор-черговий відділення поліції на станції Львів Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області підполковник поліції Цабан М. ОСОБА_3 ., перебуваючи на службі в добовому наряді, будучи зобов`язаним відповідно до ч.1 ст.18 Закону України Про Національну поліцію неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського проявив незадовільний рівень знань окремих статей Закону України Про Національну поліцію і вимог наказу МВС України від 01.02.2016 №70 «Про затвердження Інструкції із заходів безпеки про поводження із зброєю», що унеможливило професійне виконання його службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів (а.с.82-84).

Позивач, вважаючи п.1 Наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №2715 від 31.07.2018 «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Залізничногоо ВП ГУНП у Львівській області» протиправним, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 18 цього ж Закону визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до 19 Закону України Про Національну поліцію передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Станом на час накладення на ОСОБА_1 оскаржуваним наказом дисциплінарного стягненння Закон України Про Дисциплінарний статут Національної поліції не набрав законної сили.

Водночас, пунктом 9 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України Про Національну поліцію від 23.12.2015 № 901-VIII визначено, що до набрання чинності Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

В розумінні статті 1 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з статтею 7 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до статті 2 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України дисциплінарний проступок невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з статтею 5 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з статтею 14 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення визначає Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 (далі Інструкція).

Пункт 1.2. Інструкції №230 визначає службове розслідування як комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з`ясування інших обставин.

Розділом ІІ Інструкції визначено підстави для проведення службового розслідування.

Так, відповідно до пункту 2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до пп. 2.2.20 службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: отримання інформації про скоєння інших, не визначених підпунктами 2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення.

Пунктами 8.1, 8.3 Інструкції №230 встановлено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім`я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що притягненню до дисциплінарної відповідальності повинно передувати встановлення факту невиконання (неналежного виконання) особою рядового і начальницького складу обов`язків або вчинення ним дисциплінарного проступку, а вид дисциплінарного стягнення повинен обиратись з врахуванням характеру та обставин вчиненого проступку, його наслідків, попередньої поведінки, кваліфікації тощо та бути співмірним дисциплінарному проступку.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення та дій суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Слід зазначити, що відповідно до аналізу положень ст.ст. 5, 14 Дисциплінарного статуту ОВС України накладенню дисциплінарного стягнення має передувати доведення вини працівника у вчиненні дисциплінарного проступку.

В той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для притягнення дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни, свідоме допущення настання несприятливих наслідків внаслідок вчинення особою певних дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що дисциплінарне стягнення «зауваження» накладене на позивача п.1 наказу №2715 від 31.07.2018 «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області» за порушення службової дисципліни, зокрема ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилось у незнанні правових підстав застосування заходів примусу, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», та заходів безпеки при поводженні із вогнепальною зброєю, затверджених наказом МВС України від 01.02.2016 №70 (а.с.86).

Підставою для видання спірного наказу є висновок службового розслідування за фактом виявлених порушень в діяльності Залізничного ВП ГУНП у Львівській області від 06.07.2018, затверджений начальником ГУНП у Львівській області 06.07.2018.

Зі змісту даного висновку судом встановлено, що 29 травня 2018 року мобільною групою ГУНП у Львівській області виявлено ряд порушень службової дисципліни, допущених працівниками Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, зокрема при опитуванні членів добового наряду правових підстав застосування заходів примусу, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», та Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2017 №70, встановлено, що підполковник поліції ОСОБА_1 . знаннями щодо застосування спеціальних засобів та вогнепальної зброї, а також знанням Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю не володіє взагалі, на жодне поставлене питання не відповів. Враховуючи наведене, керівництвом Залізничного ВП організовано заміну ОСОБА_1 , після чого його було знято зі служби.

Позивач у наданих поясненнях, відібраних в ході службового розслідування, зазначив, що на поставлені питання дав відповіді з деякими помилками.

Також у висновку зазначено, що оглядом відеофайлів з нагрудних камер спостереження встановлено, що при опитуванні правових підстав застосування заходів примусу, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», підполковнику поліції Цабану ОСОБА_4 . працівником мобільної групи були задані запитання щодо поліцейських заходів примусу (ст.42 Закону №580-VIII), застосування засобів, споряджених речовинами сльозогінної та дратівливої дії (п.3 ст.45 Закону №580-VIII), правові підстави застосування вогнепальної зброї (ст.46 Закону №580-VIII) та заходів безпеки при поводженні із вогнепальною зброєю, затверджені наказом МВС України від 01.02.2017 №70, на які ОСОБА_1 не відповів.

Таким чином, проведеним службовим розслідуванням установлено, що інспектор-черговий відділення поліції на станці Львів Залізничного ВП ГУНП у Львівській області підполковник поліції Цабан ОСОБА_4 ., перебуваючи на службі в добовому наряді, будучи зобов`язаним відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, проявив незадовільний рівень знань окремих статей Закону України «Про Національну поліцію» та вимог наказу МВС України від 01.02.2016 №70 «Про затвердження Інструкції із заходів безпеки при поводженні із зброєю», що унеможливило професійне виконання його службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем порушено порядок та строки накладення адміністративного стягнення.

Зокрема, суд першої інстанції вказав, що мотивувальна частина оскаржуваного наказу від 31.07.2018 не містить підстав для проведеня службового розслідування по даному факту, а саме відсутні реквізити відповідного наказу уповноваженого на те начальника про призначення службового розслідування. Крім того, суд зазначив, що на ОСОБА_1 було накладено наказом від 31.07.2018 два стягнення у вигляді зауваження та зменшення щомісячної премії в розмірі 10% терміном на один місяць, з покликанням на те, що останнє з них не входить до переліку дисциплінарних стягнень, передбаченого ст.12 Дисциплінарного статуту, та вказав, що ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, протилежне супечечитиме ч.1 ст.61 Конституції України. Суд дійшов до висновку, що на позивача неправомірно накладено дисциплінарне стягнення, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, зазначивши наступне.

Оскаржуваний наказ №2715 від 31.07.2018 містить опис виявлених порушень службової дисципліни працівниками при перевірці Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, підтверджених проведеним службовим розслідуванням.

Висновок службового розслідування містить передбачені п.8.2 Інструкції реквізити, зокрема підставою для проведення службового розслідування за фактом виявлених порушень є наказ ГУНП у Львівській області від 07.06.2018 №2134 «Про призначення службового розслідування», винесений на виконання п.п. 2.1, 2.2.30, 2.6 Інструкції №230.

Водночас, колегія суддів зауважує, що доводи позивача та висновки суду щодо порушення строків накладення адміністративного стягнення спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Статтею 16 Дисциплінарного Статуту врегульвано строки накладання дисциплінарних стягнень.

Так, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування). Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення (п.п.5.1 - 5.4 Інструкції №230).

Судом встановлено, що службове розслідування проведене особами, яким згідно наказу №2134 від 07.06.2018 доручено його проведення (інспектором ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області капітаном поліції Труханом А.В. та старшим інспектором ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області капітаном поліції Сорокою В.М.), у межах встановленого місячного строку з дня видання наказу про його проведення, за наслідками службового розслідування складено висновок за фактом виявлених порушень в діяльності Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, зокрема члена добового наряду підполковника поліції Цабана М.М., про те, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування вважати такими, що підтвердились, з пропозиціями щодо застосування до позивача заходу дисциплінарного впливу зауваження. Висновок службового розслідування затверджений начальником ГУНП у Львівській області 06.07.2018.

Наказ про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області №2715 від 31.07.2018, пунктом першим якого на позивача накладено адміністративне стягнення та зменшено щомісячну премію в розмірі 10% терміном на один місяць, винесений в межах передбаченого ч.2 ст.16 Дисциплінарного статуту місячного строку з дня закінчення службового розслідування.

Відповідно до частин першої, другої ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року №988 (далі - постанова № 988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 2 пункту 4 Постанови №988 надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.

Відповідно до ст.94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МАС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Пунктом 12 розділу ІІ Порядку №260 визначено, що керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання.

Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

Таким чином, оскаржуваним наказом одночасно з накладенням адміністративного стягнення зауваження, зменшено щомісячну премію у розмірі 10% терміном на один місяць, що відповідає п.12 Розділу ІІ Порядку №260 та не є видом дисциплінарного стягнення, а правом начальника, як керівника органу поліції, на встановлення преміювання за певних правових підстав, відтак покликання позивача на повторне притягнення до відповідальності за правопорушення одного виду є безпідставними.

Слід зазначити, що в межах спірних правовідносин зменшення щомісячної премії у розмірі 10% терміном на один місяць перебуває у наслідковому зв`язку із застосованим до позивача адміністративним стягненням зауваження, накладеним на підставі висновків службового розслідування за фактом виявлених порушень в діяльності Залізничного ВП ГУНП у Львівській області

Однак, колегія суддів зауважує, що згідно приписів абз. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту та п. 3.4 Інструкції № 230 службове розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Відповідно до матеріалів справи, безпосереднім начальником позивача є начальник Залізничного ВП ГУНП у Львівській області підполковник поліції Герасим М.С., якого згідно з абз. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту та п. 3.4 Інструкції № 230 необхідно було залучити до проведення службового розслідування, однак у висновку службового зазначено лише інформацію про проведення службового розслідування особами, яким згідно наказу №2134 від 07.06.2018 доручено його проведення, та не містить покликань на залучення безпосереднього начальника позивача до проведення службового розслідування, що вказує на порушення процедури її проведення.

Крім того, колегією суддів враховано, що 29.05.2018 о 20:00 год. ОСОБА_1 , підполковник поліції, заступив на чергування оперативним черговим в чергову частину відділення поліції на станції Львів Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про що свідчить рапорт в матеріалах справи на ім`я начальника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області підполковнику поліції Герасиму М.С. (а.с.95).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що з ОСОБА_1 перед допуском до чергування було проведено інструктаж, перевірено знання нормативної бази та знання законодавства щодо поводження з табельною вогнепальною зброєю, перевірено здатність нести чергування, після чого було допущено його до чергування.

В тому ж рапорті зазначено: чергування, а також зброю, боєприпаси, службову документацію, спеціальні засоби, оперативну, криміналістичну техніку здав лейтинант поліції ОСОБА_5 та прийняв полковник поліції Цабан М ОСОБА_6 М. Крім того, ОСОБА_1 проходив інструктаж із заходів безпеки при поводженні з табельною вогнепальною зброєю, що свідчить витяг із зошита реєстрації інструктажів (а.с. 101- 103).

Зазначені обставини не досліджувались при проведенні службового розслідування. Крім того висновок службового розслідування не містить зазначення наслідків (їх тяжкість), що настали у зв`язку із вчиненням дисциплінарного проступку, надання оцінки характеристиці особи порушника, відсутні вказівки на навність причинного зв`язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками, конкретні вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено, наявність вини, зазначень обставин, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності порушника, а також ставлення до скоєного, як того вимагає п. 8.3 Інструкції №230.

Зазначене вказує на те, що висновок службового розслудування є необгрунтованим та таким, що за змістом не відповідає вимогам щодо оформлення матеріалів службового розслідування, а саме службове розслідування проведене з порушенням порядку його проведення, відтак наказ про накладення на його підставі дисциплінарного стягнення №2715 від 31.07.2018 є протиправним.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині є обгрунтованими та погоджується з висновком суду першої інстанції, що вірним способом відновлення порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування оскаржуваного пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №2715 від 31.07.2018 Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області та зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити позивачу 10% щомісячної премії за один місяць, на суму якої було зменшено його грошове забезпечення на підставі п.1 наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №2715 від 31.07.2018 Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області.

Згідно з п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4 ст.317 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив даний публічно-правовий спір, разом з тим, неправильно зазначив мотиви задоволення позову, а тому встановлені обставини у справі дають підстави суду апеляційної інстанції змінити постанову суду першої інстанції з вищевикладених мотивів.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задовольнити частково, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року у справі №1340/4098/18 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді Р. Й. Коваль
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 16.05.2019.