Справа № 1440/1793/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1440/1793/18
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Смолія Богдана Володимировича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

за участі третіх осіб - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр", -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю., Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Смолія Б. В. (далі - Уповноважена особа Фонду), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо невключення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язати включити до відповідного переліку та подати з цього приводу додаткову інформацію для внесення даних до Загального Реєстру вкладників банку.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в розумінні ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 р. №4452 - VI є вкладником банку і на нього поширюються гарантії, передбачені ст.26 даного Закону.

За таких умов, звертає увагу на те, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступів повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди,завданої зловживанням у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 р. №1736 - VIII, віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було проінформовано фізичну особу піл розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим законом, а фізична особа, розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання, позов ОСОБА_1 задоволено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції вважав обґрунтованою позицію позивача, що після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг", позивач прирівнюється до вкладника банку, а отже має право на відшкодування коштів за його вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до ст.26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З огляду на те, що Уповноважена особа Фонду не виконала свій обов`язок, відповідно до ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та протягом трьох днів, з отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, не включила позивача ані до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, ані до вкладників кошти яких не підлягають відшкодуванню, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність з її боку протиправної бездіяльності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення, невідповідність висновків фактичним обставинами справи, а також невірним застосуванням норм матеріального права, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість застосування до спірних правовідносин Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг", адже за вказаним законом передумовою для включення фізичної особи до категорії вкладника є наявність укладеного договору з небанківською установою через банк, що виступив повіреним за відповідним договором.

Водночас у даному випадку договір позики укладено позивачем безпосередньо з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", без участі ПАТ "Банк Михайлівський" як повіреного, а тому правові підстави для включення позивача до переліку рахунків, які мають право на відшкодування коштів, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відсутні. Отже, на думку апелянта, позивач у розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не є вкладником такого банку, а правочин від 19.05.2016 року, пов`язаний з переказом ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» коштів на рахунок позивача є нікчемним.

ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надав.

У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 11 листопада 2014 року між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір доручення №1, згідно якого Банк в якості Повіреного, мав здійснювати пошук залучення та надання фізичним особам консультацій про умови та можливість передачі останнім у позику грошових коштів на користь Товариства, як Довірителя, на умовах строковості та платності.

11 травня 2016 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договір №980-052-000236757 «Суперкапітал», відповідно до якого передав грошові кошти в розмірі 90 000грн. на строк не більше 183 дні, а товариство зобов`язувалося повернути йому кошти та виплатити проценти у безготівковій формі на поточний рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський" (а.с.11).

Цього ж дня, позивач перерахував ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" грошові кошти в сумі 90 000 грн. (а.с.12).

18 травня 2016 року між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ПАТ "Банк Михайлівський" укладений договір відступлення права вимоги №1805, предметом якого є відступлення в порядку та на умовах, визначених договором, первісним кредитором новому кредитору права вимоги, належної первісному кредитору за кредитними договорами (із забезпеченням) з усіма додатковими угодами до них, укладеними з фізичними особами, права вимоги за якими належить первісному кредитору (а.с.57).

19 травня 2016 року ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" повернуло на поточний рахунок позивача грошові кошти в сумі 90 000 грн. за платежем «повернення коштів згідно з договором №980-052-000236757 від 11.05.2016 року» та 464, 75 грн. за платежем «оплата процентів по договору №980-052-000236757 від 11.05.2016 року» (а.с.48-49).

Наказом Уповноваженої особи Фонду від 24.05.2016 року № 27/1, створено Комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

01 червня 2016 року наказом тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський" № 42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення їх нікчемності та складений Акт за № 2 (а.с.68).

Відповідно до наведеного Акта, комісія здійснила перевірку правочинів, укладених Банком протягом одного року, до дня запровадження тимчасової адміністрації, та надала їм правову оцінку на предмет виявлення договорів, які відповідають критеріям, передбаченим ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Даною перевіркою встановлено, що 19.05.2016 року Банк, за платіжними документами ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", перерахував на рахунки 12 160 фізичних осіб кошти у сумі 1 298 015 973,74 грн., порушивши тим самим вимоги п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням Банку з ринку, що є ознакою нікчемності правочину.

Постановою Правління Національного банку України від 27.04.2016 року № 295/БТ "Про окремі питання діяльності ПАТ "Банк Михайлівський" та внесення змін до постанови Правління Національного Банку України від 22.12.2015 року № 917/БТ" погоджено графік погашення небанківськими фінансовими установами (ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр") коштів, залучених від фізичних осіб, наданий ПАТ "Банк Михайлівський".

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 року № 14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" та рішення від 13.06.2016 року № 991 "Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський".

Згідно з даними рішеннями розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23.05.2016 року по 22.06.2016 року включно. Рішенням від 13.06.2016 року №991 продовжено строки тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський" з 23.06.2016 року по 22.07.2016 року.

Рішенням Правління Національного банку України від 12.07.2016 року № 124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відкликано банківську ліцензію ПАТ "Банк Михайлівський" та прийнято рішення №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Листом від 23.01.2017 року №311/10239 уповноважена особа Фонду Волков О . Ю . повідомив ОСОБА_1 про нікчемність переказу коштів (транзакцій), здійсненого ТОВ "ІРЦ" 19.05.2016 року на рахунок позивача в сумі 90 000 грн. з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором №980-052-000236757 від 11.05.2016 року» (а.с.13).

Підставами нікчемності правочину відповідач зазначив п.п. 1,2,7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не включення його до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції з приводу законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вклад кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Пунктом 4 ч.1 ст. 2 наведеного Закону визначено, що вкладник фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом (ч.1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч.4 ст. 26 зазначеного Закону Фонд не відшкодовує кошти:1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

За аналізом викладених норм законодавства вбачається, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200 000 грн., за винятком вичерпного переліку підстав, передбачених ч.4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В силу вимог ч. ч.1-3, 5 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У відповідності до ч.ч. 1-3, 5 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що набрала чинності з 01 липня 2016 року) уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України».

Згідно п.5 розд. ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду, станом на день початку процедури виведення Фондом банку, такі переліки:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення;

3) переліки: рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду (п.2 розд. IІІ Положення).

Таким чином, уповноважена особа Фонду має право подавати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідні зміни та доповнення до переліків про вкладників під час процедури виведення Фондом банку з ринку.

Частинами 2, 4 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації банку повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

До того ж, останній вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами та має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно з ч.3 ст.38 вказаного Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

В силу вимог ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами країни.

Як вбачається з матеріалів справи, договір позики №980-052-000236757 від 11 травня 2016 року був укладений позивачем не з банком, а з третьою особою ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», кошти в сумі 90 000 грн. перераховані позивачем, саме на користь ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

На дату укладення цього договору, а також на дату зарахування коштів на рахунок позивача (19 травня 2016 року), діяла постанова Правління Національного банку України від 22 грудня 2015 року №917/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку».

З огляду на те, що банк виконував заходи, передбачені «Планом фінансового оздоровлення, спрямовані на зменшення кредитного ризику та підтримку ліквідності банку», 27 квітня 2016 року постановою Правління Національного банку України №295/БТ «Про окремі питання діяльності ПАТ «Банк Михайлівський» та внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 22 грудня 2015 року №917/БТ», було виключено таке обмеження щодо непроведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких, збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

15 листопада 2016 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» (набрав чинності 19 листопада 2016 року).

Розділ X «Прикінцевих та Перехідних положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» доповнений пунктом 15 такого змісту:

«До вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи, як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг», віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому, банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняне до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування, у зв`язку з їх прирівнянням до вкладників».

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про те, що приписи, викладеного вище Закону, не можуть бути застосовані до позивача.

У зв`язку з законодавчими змінами, статус позивача прирівняний до вкладника та він має право на відшкодування за вкладом, з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг».

Слід також звернути увагу, що доказів повідомлення позивача, під розпис, про непоширення гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на вкладені ним кошти, матеріали справи не містять.

Пунктами 1.24, 1.30 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів рух певної суми коштів з метою ї зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі; платіжне доручення розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Таким чином, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19 травня 2016 року зі свого поточного рахунку здійснило переказ коштів на рахунок позивача на підставі відповідних договорів, укладених між ними.

У той же час, перевірка правочинів, (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом, відносно правочинів (у тому числі договорів), укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Між іншим, договір від 11 травня 2016 року №980-052-000236757 був укладений між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та позивачем і відповідні транзакції були вчинені 19 травня 2016 року, саме на умовах цього договору.

ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов`язань за договорами банківського рахунку перед клієнтами, в даному випадку перед ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року, згідно п.1.4 гл. 1 якої розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій не було встановлено наведених вище фактів, тому операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Враховуючи, що перерахування ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» коштів на рахунок (транзакція) позивача не вносить жодних змін у права і обов`язки сторін по відношенню до Банку, вказана операція не є правочином у розумінні Цивільного кодексу України

Понад те, на думку суду апеляційної інстанції, спірна операція є складовою розрахунково-касового обслуговування, яке полягає в наданні банком клієнту на підставі укладеного між ними договору послуг, які пов`язані з переказом коштів з/на рахунку(ок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором (п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ 21.01.2004р. №22).

При цьому, чинне законодавство не передбачає інших підстав недійсності (нікчемності) переказу коштів, окрім його помилковості та/або неналежності. Таким чином переказ коштів з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок вкладника не може бути оспорено з підстав їх недійсності (нікчемності).

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ним не було допущено протиправної бездіяльності, оскільки Уповноваженою особою вчинялись дії щодо перевірки правочинів, передбачені законодавством та визначені підзаконними нормативними актами.

Разом з тим, проведення відповідачем відповідних дій з перевірки правочинів, не спростовує допущення протиправної бездіяльності, яка полягала у невключенні позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Посилання апелянта на постанову НБУ №917/БТ від 22 грудня 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», якою були встановлені обмеження щодо здійснення кредитних операцій, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на те, що така постанова адресована посадовим особам Банку, а не владникам, а відтак невиконання посадовими особами Банку постанови НБУ, навіть якщо і мало місце, не є саме по собі підставою для висновку про нікчемність правочину.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому позивач не міг знати про встановлені обмеження для ПАТ «Банк Михайлівський».

Негативні наслідки при невиконанні банком рішень Національного банку України щодо обмеження чи припинення операцій настають саме для такого банку, а не для його клієнтів (вкладників), а тому позивач не може нести відповідальність за дії (бездіяльність) фінансової установи та зазнавати на підставі цього негативних наслідків.

Крім того, умови обслуговування поточного рахунку не містять жодних обмежень щодо надходження коштів на рахунок позивача від інших осіб.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що Уповноважена особа, дійсно, наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується обов`язком встановити, перед прийняттям рішення обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину.

Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників.

Колегія суддів зазначає, що на час укладання договору та здійснення транзакцій, згідно його умов, сторони не знали та не могли знати про прийняття у майбутньому рішення про ліквідацію банку та введення у ньому тимчасової адміністрації.

Слід підкреслити, що перераховані ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» кошти на поточний рахунок позивача, перейшли у його власність.

В розумінні ст. 177 Цивільного кодексу України грошові кошти позивача є об`єктом його майнових прав, а тому ці права відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини та ст. 41 Конституції України є непорушними до тих пір, поки не буде досягнуто справедливого балансу між порушенням таких прав та суспільним інтересом.

Так, в рішенні від 14 жовтня 2010 року Європейський суд з прав людини у справі «Щокін проти України», наголошує, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Резюмуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції, що Уповноваженою особою не доведено наявності підстав, передбачених ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для визнання нікчемною операцію з перерахування коштів від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточний рахунок позивача за договором №980-052-000236757 від 11.05.2016 року.

Оскільки, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до ст. 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Смолія Богдана Володимировича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 16.05.2019 року.