Справа № 807/739/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/2437/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гудима Л.Я.,

Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

представника позивача Орябка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу управління Держпраці у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року (прийняте у м. Ужгороді суддею Маєцькою Н.Д.; складене у повному обсязі 21 січня 2019 року) в адміністративній справі №807/739/18 за позовом ОСОБА_1 до управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила визнати протиправною і скасувати постанову управління Держпраці у Закарпатській області про накладення штрафу уповноваженими особами за № ЗК226/214/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-104 від 26.06.2018 про накладення на неї,фізичну особу-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_1 , штрафу в сумі 335 070,00 грн за фактичний допуск працівників до роботи без оформлення трудових договорів.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що висновки відповідача про допуск нею працівників до роботи без оформлення трудових договорів є безпідставними та необґрунтованими, оскільки інспекційне відвідування було проведено за адресою: АДРЕСА_1 . Косонь, вул. Бочкая АДРЕСА_2 , в ресторані «Кулоч», у якому здійснює діяльність її чоловік ОСОБА_2 , який є також фізичною особою-підприємцем та є власником цього ресторану.

Натомість, вона, хоча і є дружиною ОСОБА_2 , здійснює діяльність у магазині за адресою: АДРЕСА_3 , відтак, інспекційне відвідування фактично проведено стосовно іншого підприємця.

Зазначена у постанові про накладення штрафу ОСОБА_3 офіційно прийнята на роботу до ФОП ОСОБА_2 , а з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ФОП ОСОБА_2 укладено цивільно-правові договори; за вказаних осіб ФОП ОСОБА_2 сплачував податки, що підтверджує, що зазначені особи працювали у ФОП ОСОБА_2 , а не у неї.

Невстановлення цих обставин призвело до безпідставного притягнення її до відповідальності та накладення штрафу оскаржуваною постановою.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 рокупозов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило управління Держпраці у Закарпатській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права та за неповного з`ясування усіх фактичних обставин, на підставі яких була винесена постанова про накладення на позивача штрафу уповноваженими особами; надано невірну оцінку доказам, які є в матеріалах справи. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у спірних правовідносинах відповідач діяв правомірно, у межах своїх повноважень, при тому, що інспекційним відвідуванням за місцем здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1 в ресторані «Кулоч» виявлено трьох найманих працівників, з якими не укладено трудові договори встановленого взірця та не укладено договори цивільно-правового характеру; вказані особи пояснили, що працюють у приватного підприємця ОСОБА_1 А надані після інспекційного відвідування документи не спростовують висновків контролюючого органу, при тому, що такі не були надані під час інспекційного відвідування, тому не повинні враховуватись і під час розгляду цієї справи.

У судовому засіданні представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (далі - Положення), державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно із підпунктом 6 пункту 4 Положення Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (абзац перший пункту 7 Положення).

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України постановою від 26 квітня 2017 року № 295 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Пунктами 2, 3 Порядку № 295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, зокрема, інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Інспекторами праці є, зокрема, посадові особи Держпраці та її територіальних органів, посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження).

Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення(пункт 19 Порядку № 295).

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником (пункт 20 Порядку № 295).

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності (пункт 27 Порядку № 295).

Приписами частин першої, третьої статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац другий частини другої статті 265 КЗпП України).

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою, сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Як встановлено судом,управління Держпраці у Закарпатській області видало наказ від 29 травня 2018 року № 88 про проведення інспекційного відвідування, в тому числі фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до якого було видано направлення на проведення інспекційного відвідування від 31 травня 2018 року № 530.

На підставі вказаних наказу та направлення посадові особи відповідача провели інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за результатами чого було складено акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 07 червня 2018 року № ЗК226/214/АВ (далі - Акт інспекційного відвідування).

У ході інспекційного відвідування встановлено, що 07 червня 2018 року за місцем здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1 , в ресторані «Кулоч» виявлено трьох найманих працівників, з якими не укладено трудові договори встановленого взірця та не укладено договори цивільно-правового характеру, а саме: ОСОБА_4 (який надавав послуги офіціанта-бармена два дні з 05 червня 2018 року), ОСОБА_3 (надавала послуги офіціанта-бармена з 04 червня 2018 року), ОСОБА_5 (надавала послуги посудомийниці з 01 червня 2018 року).

Вказаний факт підтверджено поясненнями громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які додано до Акта інспекційного відвідування.

Тобто, ФОП ОСОБА_1 використовувала працю громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 без укладення трудового договору, чим порушила вимоги частин першої, третьої статті 24 КЗпП України.

Позивач отримала Акт інспекційного відвідування, проте від підпису відмовилася, про що складено акт від 21 червня 2018 року № ЗК224/214/АВ/ВП.

На підставі Акта інспекційного відвідування інспектором управління Держпраці у Закарпатській області складено припис від 07 червня 2018 року № ЗК228/214/АВ/П про усунення виявлених порушень, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 усунути виявлені порушення в строк до 17 червня 2018 року.

Крім того, на підставі Акта інспекційного відвідування щодо ОСОБА_1 за вчинення нею правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), було складено протокол про адміністративне правопорушення №/ЗК226/214/АВ/П/ПТ від 07 червня 2018 року.

11 червня 2018 року позивач подала до управління Держпраці у Закарпатській області зауваження до Акта інспекційного відвідування, у якому зазначила, що згідно цього акта перевірка ФОП ОСОБА_1 здійснювалась в ресторані «Кулоч», що не відповідає дійсності так як у цьому ресторані, за адресою: АДРЕСА_2 діяльність здійснює ФОП ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , яка здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_3 . Також вказала, що ОСОБА_3 офіційно прийнята на роботу до ФОП ОСОБА_2 , а з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ним укладено цивільно-правові договори.

Розглянувши зауваження, управління Держпраці у Закарпатській області дійшло висновку про відсутність підстав для скасування Акта інспекційного відвідування, про що повідомило позивача.

26 червня 2018 року перший заступник начальника управління Держпраці у Закарпатській області Грицик В.І. виніс постанову № ЗК/226/214/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-104 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою наклав на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 335 070,00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач оскаржила її до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що відповідач помилково визначив, що позивач здійснює підприємницьку діяльність у ресторані « ОСОБА_6 ».

Крім того, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснюють діяльність у ресторані на підставі договорів з ФОП ОСОБА_2

Вказані обставини також були встановлені при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за результатами чого 02 серпня 2018 року Берегівським районним судом Закарпатської області у справі № 297/1348/18 прийнято постанову, якою закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 41 КУпАП.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Як уже було зазначено вище, наказ відповідача про проведення інспекційного відвідування від 29 травня 2018 року № 88 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 31 травня 2018 року № 530 стосувалися, зокрема, ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Із зауваження ФОП ОСОБА_1 до акта інспекційного відвідування та витягу з реєстру платників єдиного податку видно, що місцем провадження її господарської діяльності є магазин, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; види господарської діяльності: 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.19 - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Жодних доказів того, що місцем провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є також ресторан «Кулоч», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , і що вона має право здійснювати такі види господарської діяльності, як 56.1 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 56.2 - постачання готових страв; 56.3 - обслуговування напоями тощо, відповідачем не надано, не встановлені такі і в ході судового розгляду справи.

Натомість, як пояснювала позивач, у ресторані «Кулоч» здійснює діяльність її чоловік ОСОБА_2 , який також зареєстрований як ФОП, є власником цього ресторану і має ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями у цьому ресторані, подає податкову звітність,з метою здійснення цієї діяльності укладає відповідні трудові та цивільно-правові договори; ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 працювали у ресторані на підставі договорів з ФОП ОСОБА_2 , останній сплачував за цих осіб податки.

На підтвердження цього були надані докази, зокрема, копії:

- свідоцтва про право власності, згідно якого нерухоме майно - будівля ресторану «Кулач» за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ;

- ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями від 15 лютого 2018 року, що видана на ім`я ОСОБА_2 , із якої видно, що адресою: АДРЕСА_1 . Косонь, вул. Бочкая АДРЕСА_2 знаходиться ресторан «Кулоч», де господарську діяльність здійснює ФОП ОСОБА_2

ОСОБА_1 також пояснила, що вона господарської діяльності у ресторані не здійснює і не має до неї ніякого відношення, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у неї не працювали; набір працівників для роботи в ресторані та укладення з ними договорів вона не здійснює, а перебувала у ресторані виключно як член сім`ї ОСОБА_2

Вказані обставини також встановлені постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 02 серпня 2018 року у справі № 297/1348/18, якою закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 41 КУпАП.

Невстановлення цих обставин призвело до безпідставного притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП за фактичний допуск працівників ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до роботи без оформлення трудових договорів та неправомірного застосування до неї оскаржуваною постановою головного управління Держпраці у Закарпатській області № ЗК226/214/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-104 від 26 червня 2018 року штрафу у розмірі 335070,00 грн.

Також, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що з огляду на зазначені вище обставини правомірність допуску працівників ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до роботи в ресторані «Кулоч» не є предметом дослідження у цій справі, а пояснення цих осіб зазначених вище висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Держпраці у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року в адміністративній справі № 807/739/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
В. В. Гуляк
Постанова складена у повному обсязі 15 травня 2019 року.