Справа № 440/937/19
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м.Полтава Справа № 440/937/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Скорика С.В.,

представника позивача Лисенка М.С.,

представника відповідача Шимка М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства "Антарекс" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

15.03.2019 Приватне підприємство "Антарекс" (надалі ПП "Антарекс", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 09.01.2019 №, яким ПП "Антарекс" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" на суму 218081,25 грн, з них: за податковими зобов`язаннями в сумі 174465 грн, за штрафними санкціями (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 43616,25 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 09.01.2019 №, яким ПП "Антарекс" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" на суму 142053,50 грн, з них за податковими зобов`язаннями в сумі 113642,80 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 28410,70 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що підприємство реалізує електротехнічну продукцію власного виробництва, виконує електромонтажні роботи на великих об`єктах будівництва по всій території України, тому враховуючи значні об`єми та характер робіт, які виконуються одночасно на кількох об`єктах в різних областях України, підприємство постійно потребує пошуку, підбору та працевлаштування великої кількості працівників електротехнічних спеціальностей за строковими трудовими договорами. Так позивач зазначає, що з вище вказаною метою позивачем укладено 01.12.2017 договір про надання адміністративних послуг з підбору персоналу та його супроводу №2 з ФОП Кучер Ю.О. Позивач стверджує, що висновки контролюючого органу є протиправними, оскільки наданими позивачем документами підтверджено реальність господарських операцій з ФОП ОСОБА_1 Також ПП "Антарекс" указує на помилковість висновків контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій ПП "Антарекс" з ФОП ОСОБА_2 та порушення позивачем податкового законодавства, з огляду на наявність документів, що підтверджують реальність господарських операцій. Також позивач вважає безпідставними висновки контролюючого органу щодо порушення ПП "Антарекс" вимог підпункту 266.1.1 пункту 266.1, підпункту 266.2.1 пункту 266.2, підпункту 266.3.1, підпункту 266.3.3 пункту 266.3, підпункту 266.5.1 пункту 266.5, підпункту 266.7.5 пункту 266.7, підпункту 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України, оскільки за доводами позивача, частина будівель, яка передана позивачем в оренду підприємствам, які використовують їх за виробничим призначенням, не відносяться до виробничих споруд.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/937/19, призначено судове засідання для розгляду справи по суті 18.04.2019.

12.04.2019 відповідачем надано до суду відзив на позов у якому зазначено, що перевіркою повноти визначення ПП "Антарекс" показників рядка 02 Декларацій "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності" встановлено їх заниження всього у сумі 969250,00 грн. Так у ході проведення перевірки ПП "Антарекс" встановлено, що підприємством включено до складу інших операційних витрат за 9 місяців 2018 року витрати на придбання послуг у ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 . Контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 та пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України, оскільки реальність господарських операцій між ПП "Антарекс" та контрагентами не підтверджено наданими позивачем документами. Крім того, зазначено, що ПП "Антарекс" надає в оренду власні виробничі приміщення відповідно до укладених договорів оренди. Таким чином, підприємство не використовує перелічені об`єкти нерухомого майна за його призначенням для виробництва, а здає в оренду. Відповідач зазначає, що діяльність з надання в оренду й експлуатацію власного нерухомого майна не є виробничою діяльністю, а отже, на об`єкти нерухомого майна підприємства не поширюється дія підпунктів 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, тому підприємство, як їх власник, є платником податку з усіх належних йому об`єктів нерухомості в частині наданих в оренду площ виробничих приміщень. Таким чином, перевіркою встановлено заниження ПП "Антарекс" податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 113642,81 грн, чим порушено підпункт 266.1.1 пункту 266.1, підпункт 266.2.1 пункту 266.2, підпункт 266.3.1, підпункт 266.3.3 пункту 266.3, підпункт 266.5.1 пункту 266.5, підпункт 266.7.5 пункту 266.7, підпункт 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України /т. 5 а.с. 189-194/.

У судовому засіданні 16.04.2019 оголошено перерву у розгляді справи до 16.05.2019.

У судовому засіданні 16.05.2019 представник позивача вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 16.05.2019 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ПП "Антарекс" зареєстровано як юридична особа /т. 1 а.с. 16-19/.

09.11.2018 ГУ ДФС у Полтавській області прийнято наказ № 2889 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПП "Антарекс" з 26.11.2018 тривалістю 10 робочих днів, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2015 по 30.09.2018, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2018 /т. 1 а.с. 23/.

23.11.2018 ПП "Антарекс" отримано повідомлення від 09.11.2018 № 816 про проведення перевірки /т. 1 а.с. 22/.

05.12.2018 ГУ ДФС у Полтавській області прийнято наказ № 3169 "Про продовження терміну проведення документальної планової виїзної перевірки ПП "Антарекс" згідно з яким продовжено термін проведення документальної планової виїзної перевірки ПП "Антарекс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2015 по 30.09.2018, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2018, на 5 робочих днів, з 10.12.2018 /т. 1 а.с. 21/.

З 26.11.2018 по 14.12.2018 контролюючим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ПП "Антарекс" на предмет дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2015 /т. 1 а.с. 29-73/.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 21.12.2018 № 1709/16-31-14-01-10/30063426, яким встановлено порушення позивачем, зокрема підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 та пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України, пунктів 4, 6, 9 П(С)БО 16, статтей 2, 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", занижено податок на прибуток на суму 174465 грн, в т.ч. за І квартал 2018 року на суму 72585 грн, за півріччя 2018 року на суму 174465 грн; підпункту 266.1.1 пункту 266.1, підпункту 266.2.1 пункту 266.2, підпункту 266.3.1, підпункту 266.3.3 пункту 266.3, підпункту 266.5.1 пункту 266.5, підпункту 266.7.5 пункту 266.7, підпункту 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України, занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 113642,81 грн, в тому числі за 2016 рік на суму 20250,66 грн, за 2017 рік на суму 43263,69 грн, за 2018 рік на суму 50128,45 грн /т. 1 а.с. 72/.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

На підставі вказаного акта перевірки 09.01.2019 ГУ ДФС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким за порушення підпункту 266.1.1 пункту 266.1, підпункту 266.2.1 пункту 266.2, підпункту 266.3.1, підпункту 266.3.3 пункту 266.3, підпункту 266.5.1 пункту 266.5, підпункту 266.7.5 пункту 266.7, підпункту 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковими зобовязаннями у розмірі 113642,80 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 28410,70 грн /т. 1 а.с. 78/.

Також на підставі вказаного акта перевірки ГУ ДФС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.01.2019 № , яким за порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 та пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України пунктів 4, 6, 9 П(С)БО 16, статтей 2, 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" ПП "Антарекс" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за податковими зобов`язаннями у розмірі 174465,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 43616,25 грн /т. 1 а.с. 83/.

Позивач не погодився із указаними податковими повідомленнями-рішеннями, у зв`язку з чим оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню ГУ ДФС у Полтавській області від 09.01.2019 № , суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до пункту 1.1 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Таким чином, податок на прибуток розраховується виходячи із бухгалтерського фінансового результату (як різниці між отриманими підприємством доходами та понесеними ним витратами протягом звітного періоду) за національними положеннями (стандартів) бухгалтерського обліку (далі по тексту - НП(С)БО) чи міжнародними стандартами фінансової звітності (далі по тексту - МСФЗ), відкоригованого на різниці, передбачені ПК України (як то амортизаційні різниці, різниці, які виникають при формуванні резервів (забезпечень), різниці, які виникають під час здійснення фінансових операцій).

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 ПК України), а звітним періодом для цілей податку на прибуток періодом - календарний рік (пункт 137.4 статті 137 ПК України).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (надалі Закон № 996-XIV).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону № 996-XIV підприємства зобов`язані складати фінансову звітність на підставі даних бухгалтерського обліку.

Фінансова звітність підписується керівником (власником) підприємства або уповноваженою особою у визначеному законодавством порядку та бухгалтером або особою, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства. У разі якщо бухгалтерський облік підприємства ведеться підприємством, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, фінансову звітність підписують керівник підприємства або уповноважена особа, а також керівник підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, або уповноважена ним особа. При цьому відповідальність підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, визначається законом та договором про надання бухгалтерських послуг.

Фінансову звітність підприємства, що становить суспільний інтерес, підписують керівник або уповноважена особа у визначеному законодавством порядку та головний бухгалтер. Фінансова звітність недержавних пенсійних фондів та інститутів спільного інвестування підписується у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідальність за своєчасне та у повному обсязі подання та оприлюднення фінансової звітності несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Частинами першою - четвертою статті 9 Закону № 996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною п`ятою вказаної статті Закону № 996-XIV господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Частиною другою статті 6 Закону № 996-XIV передбачено, що регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку, затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку в державному секторі, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Так, методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 (далі НП(С)БО № 16).

Відповідно до пунктів 5 - 9 НП(С)БО № 16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

З аналізу наведених правових норм ПК України, Закону № 996-XIV та НП (С)БО № 16 вбачається, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Перевіряючи обставини, що стали підставою для включення до складу інших операційних витрат за 9 місяців 2018 року, витрати на придбання послуг у ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 , суд дійшов наступного висновку.

01.10.2017 між ФОП ОСОБА_2 (виконавець) та ПП "Антарекс" укладено договір №1 на виконання робіт з обслуговування та ремонту комп`ютерної та офісної техніки /т. 2 а.с. 172-174/.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що виконавець зобов`язується за завданням замовника виконувати роботи та надавати послуги на умовах, викладених у Договорі, а замовник зобов`язується приймати та оплачувати виконувані роботи та надавані послуги.

Відповідно до пункту 1.2 Договору виконавець за викликом Замовника зобов`язується виконувати такі роботи та послуги: роботи з профілактичних заходів, що проводяться відповідно до експлуатаційної документації на відповідні моделі оргтехніки, що підлягають чистці, змазці або заміні ресурсних вузлів, регулюванні, налагодженні тощо; діагностичні та тестові роботи; ремонтні роботи; для копіювально-розмножувальної техніки (далі КРТ): заправка експлуатаційно- витратних матеріалів КРТ; заміна вузлів КРТ; підбір нових одиниць КРТ, потрібних замовнику; навчання користувачів КРТ; інші роботи, пов`язані з КРТ; роботи з обслуговування персональних комп`ютерів (далі ПК), що потребують дефрагментації жорстких дисків; розробці та організації заходів з резервування та архівування даних; модернізації та налагодженні ПК; налагодження операційних систем ПК; заходи з оптимізації роботи ПК; інсталяція програмного забезпечення (далі ПЗ); надання консультацій співробітникам замовника з приводу порядку роботи з оргтехнікою та ПК; навчання співробітників замовника роботі з ПЗ; підбір нового обладнання, комплектуючих або периферійних пристроїв, оргтехніки; підбір необхідного ПЗ; інші роботи та послуги, пов`язані з обслуговуванням та ремонтом комп`ютерної та офісної техніки.

Також відповідно до пункту 1.3 Договору вид, обсяг замовлених робіт і послуг, їх вартість та інші умови виконання/надання визначаються сторонами в відповідних замовленнях, актах прийому-передачі, актах надання послу і рахунках фактурах на роботи/послуги. Обсяг виконаних робіт та наданих послуг по цьому Договору фіксується та оформлюється в актах надання послуг.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що після виконання кожного замовлення по Договору виконавець протягом десяти днів складає та передає замовнику акт виконаних робіт (послуг).

Ціна Договору відповідає загальній вартості робіт та послуг, оплачених Замовником по Договору /пункт 5.1 Договору/.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії: реєстраційних документів контрагента /т. 2 а.с. 175-180/; акт звірки взаєморозрахунків за період 9 місяців 2018 року між ПП "Антарекс" та ФОП ОСОБА_2 . за договором №1 від 01.10.2017 /т. 2 а.с. 181/; платіжні доручення, що підтверджують оплату послуг за договором /т. 2 а.с. 182-191, 193-199/; рахунків на оплату послуг /т. 2 а.с. 200, 205, 208, 211, 212, 215, 218, 221, 226, 229, 232/; актів надання послуг /т. 2 а.с. 201, 206, 209, 213, 216, 219, 222, 227, 230, 233/; актів передачі /прийому обладнання в ремонт /т. 2 а.с. 202, 223/; довідок про результати діагностики /т. 2 а.с. 203, 224/; переліки послуг до актів надання послуг /т. 2 а.с. 204, 207, 210, 214, 217, 220, 225, 228, 231, 234/; бухгалтерської довідки щодо наявності основних засобів /т. 2 а.с. 235 239/; накладних на внутрішнє переміщення ТМЦ /т. 2 а.с. 240-250, т. 3 а.с. 1-25/; оборотно-сальдова відомість щодо наявності ліцензованого програмного забезпечення /т. 3 а.с. 26-27/; видаткові накладні на придбання комп`ютерної та офісної техніки /т. 3 а.с. 29-52/.

Зі змісту актів виконаних робіт вбачається, що ФОП ОСОБА_2 надано послуги ПП "Антарекс" відповідно до предмета Договору №1 на виконання робіт з обслуговування та ремонту комп`ютерної та офісної техніки від 01.10.2017.

Також 01.12.2017 між ФОП Кучер Ю.О. (виконавець) та ПП "Антарекс" (замовник) укладено Договір №2 про надання адміністративних послуг з підбору персоналу та його супроводу /т. 1 а.с. 99-100/.

Відповідно до пункту 1.1. Договору виконавець зобов`язується за письмовим завданням замовника надавати послуги на умовах Договору, а замовник зобов`язується вчасно приймати та сплачувати їх.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що виконавець зобов`язується надавати наступні адміністративні послуги: вивчення та аналіз ринку трудових ресурсів в Україні; попередній підбор кваліфікованого персоналу на вакантні посади замовника; консалтинговий супровід кадрового діловодства замовника.

Вид, обсяг замовлених послуг, їх вартість та інші умови визначаються сторонами у відповідних замовленнях та актах надання послуг /пункту 1.3 Договору/.

Згідно з пунктом 3.1 Договору після виконання кожного замовлення по даному Договору виконавець протягом десяти днів складає та передає замовнику звіт щодо виконаних робіт та акт надання послуг.

Замовник сплачує рахунки-фактури, складені виконавцем до цього Договору, протягом 15 банківських днів /пункт 4.3 Договору/.

На підтвердження виконання умов вказаного Договору позивачем до матеріалів справи додано копії наступних документів: акта звірки взаєморозрахунків /т. 1 а.с. 105/; платіжні доручення /т. 1 а.с. 106-118/; письмових завдань щодо пошуку працівників /т. 1 а.с. 119, 130, 143, 151, 162, 170, 181, 191, 204, 215, 224, 238/; рахунків на оплату послуг /т. 1 а.с. 120, 131, 144, 152, 163, 171, 182, 192, 205, 216, 225, 239/; актів надання послуг /т. 121, 132, 145, 153, 164, 172, 183, 192, 206, 217, 226, 240/; звітів про надання послуг /т. 1 а.с. 122, 133, 146, 154-155, 165, 173, 184-185, 194-195, 207-208, 218, 227, 241-242/; резюме працівників /т. 1 а.с. 123-129, 134-142, 147-150, 156-161, 166-169, 174-180, 186-190, 196-203, 209-214, 219-223, 228-237,243-246/; договорів підряду на виконання електромонтажних робіт, укладених між позивачем та його замовниками /т. 2 а.с. 1-34/; наказів про прийняття працівників на роботу /т. 2 а.с. 35, 37, 39, 42, 44, 48, 51, 55, 58, 61, 64, 67, 70/; повідомлень про прийняття працівників на роботу /т. 2 а.с. 36, 38, 41, 43, 46-47, 50, 53-54, 57, 60, 63, 66, 69/; протоколів навчань працівників з питань техніки безпеки /т. 2 а.с. 74-77/; наказів про відрядження працівників, призначення відповідальних осіб на висоті /т. 2 а.с. 78-139/; строкових трудових договорів /т. 2 а.с. 140-167, т. 4 а.с. 155-168. 177-206, 219-249, т. 5 а.с. 1-42, 59-116, 132-184/; довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати /т. 2 а.с. 168-171/.

Зі змісту актів виконаних робіт вбачається, що ФОП ОСОБА_1 надано послуги ПП "Антарекс", відповідно до предмета Договору №2 про надання адміністративних послуг з підбору персоналу та його супроводу від 01.12.2017.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що контролюючим органом в акті перевірки не зазначено щодо недоліків в оформленні вказаних документів, невідповідності їх вимогам законодавства, тощо.

Аналізуючи вище наведені норми законодавства та надаючи оцінку первинним документам, які підтверджують придбання ПП "Антарекс" у ФОП ОСОБА_1 . та ФОП ОСОБА_3 .В. послуг, суд дійшов висновку, що первинні документами мають всі необхідні встановлені законом обов`язкові реквізити.

Указані акти виконаних робіт містять найменування замовника та виконавця, обсяг наданих послуг, підписи сторін, та дають змогу визначити, які послуги (роботи) реалізовано, за якою ціною, між якими контрагентами.

Докази того, що дані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними відповідачем суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що придбані позивачем послуги у ФОП ОСОБА_1 . та ФОП ОСОБА_2 безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю, що підтверджується доданими позивачем до матеріалів справи документами.

При цьому, суд приймає до уваги, що доказів, які б вказували на відсутність реальності господарських операцій за спірними угодами, за правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач до суду не надав.

Враховуючи наведене та те, що позивачем використано у межах власної господарської діяльності придбані послуги, суд вважає необґрунтованими висновки акта перевірки, оскільки останні не можуть спростовувати факт реального виконання господарських операцій за договорами, укладеними між позивачем та ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 Таким чином, позивачем у повній мірі документально підтверджено реальність виконання правочинів, а надання контролюючому органу належним чином оформлених всіх первинних документів, передбачених законодавством, є підставою для формування витрат у перевіреному періоді.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 09.01.2019 №, яким ПП "Антарекс" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" на суму 218081,25 грн, з них: за податковими зобов`язаннями в сумі 174465 грн, за штрафними санкціями (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 43616,25 грн.

Перевіряючи податкове-повідомлення рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 09.01.2019 № на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у власності ПП "Антарекс" перебуває нерухоме майно, а саме: виробничі будівлі за адресою: м. Полтава, вул. Визволення, буд. 21 /т. 3 а.с. 81-84/.

Так право власності на вказане нерухоме майно виникло у позивача відповідно до договору купівлі-продажу, зареєстрованому в реєстрі за номером: 2296, від 07.11.2012 /т. 3 а.с. 73-76/.

Складові частини об`єкта нерухомого майна: адміністративно-побутовий корпус, виробничий цех, А-1-3; загальна площа 4255,6 кв.м; виробничий цех з сушильними камерами, Б-1, загальна площа: 663,2 кв. м; блок допоміжних приміщень, Г-2, загальна площа 885 кв.м.; трансформаторна підстанція, Д-1; загальна площа 40,4 кв.м.; виробнича будівля, Е-1; загальна площа (кв.м): 101.6; вбиральня, Ж-1; загальна площа (кв.м): 8.3; склад, З-1; загальна площа (кв.м): 10.1; трансформаторна підстанція, К-1; загальна площа 118,2 (кв.м); прохідна, Н-1; загальна площа (кв.м): 52.1; кранова площадка з козловим краном, №1 /т. 3 а.с. 81-84/.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що підприємство здійснює діяльність з надання в оренду й експлуатацію власного нерухомого майна, що відповідає коду ВЕД: 68.20 "Надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна".

Так, контролюючим органом встановлено та не заперечується позивачем, що ПП "Антарекс" надає в оренду власні виробничі приміщення відповідно укладених договорів оренди: ТОВ "Глас Трьош Полтава" відповідно до договору оренди № 08/03 від 30.08.2015 та додаткової угоди №1 від 20.04.2017, за період з 01.10.2015 по 30.04.2017 площа орендованих виробничих приміщень становила 2073,33 кв.м., за період з 01.05.2017 по 30.06.2017 - площа становила 1022,85 кв.м.; ТОВ "Бомонд-Мобіл" відповідно до договору оренди № 01/11 від 01.11.2017, за період з 01.12.2017 по 31.03.2018 - площа орендованих виробничих приміщень становила 1022,85 кв.м.; ТОВ "Бомонд-Мобіл" відповідно до договору оренди № 12/1 від 01.12.2017 за період з 01.10.2015 по 30.09.2018 площа оренди 25 кв.м; ТОВ "Елемент Дім буд" відповідно до договору оренди №1/05-ор від 02.05.2018 та додаткової угоди №1 від 18.09.2018 за період з 01.05.2018 по 30.09.2018 площа орендованих виробничих приміщень становила 1014,3 кв.м.; ТОВ "Елемент Дім буд" відповідно до договору оренди № 15/05 від 15.05.2018 за період з 15.05.2018 по 30.09.2018 площа орендованих виробничих приміщень становила 42,3 кв.м.; ТОВ "Дніпроуніверсалкомплект" відповідно до договору оренди № 15-ор від 01.08.2013 за період з 01.10.2015 по 30.06.2016 площа орендованих виробничих приміщень становила 686,4 кв.м.; ТОВ "Агробат" відповідно до договору оренди № 12/11-ор від 11.12.2017 за період з 01.12.2017 по 28.02.2018 площа орендованих виробничих приміщень становила 42 кв.м.; ТОВ "Агробат" відповідно до договору оренди № 01-ор від 22.06.2017 за період з 01.03.2018 по 30.09.2018 площа орендованих виробничих приміщень становила 225,3 кв.м.; ТОВ "РСМ-ТРЕЙД" відповідно до договору оренди № 05/10 від 05.10.2017 за період з 05.10.2017 по 30.09.2018 площа орендованих виробничих приміщень становила 16,5 кв.м.; ТОВ "РСМ-ТРЕЙД" відповідно до договору оренди № 01/11 від 01.11.2017 за період з 01.11.2017 по 30.09.2018 площа орендованих виробничих приміщень становила 101,6 кв.м.; ТОВ "РСМ-ТРЕЙД" відповідно до договору оренди № 25/05 від 25.05.2017, актів приймання-передачі від 15.06.2017 по 25.05.2017 площа орендованих виробничих приміщень становила за період з 15.06.2017 по 30.09.2018 становила 88,6 кв.м., з 25.05.2017 по 30.09.2018 - площа орендованих виробничих приміщень становила 534,6 кв.м.; ТОВ "Укрнафтагазсервіс" відповідно до договору оренди № 17-ор від 30.08.2013 за період з 01.09.2013 по 31.08.2016 - площа орендованих виробничих приміщень становила 970,9 кв.м.; ТОВ "Укрнафтагазсервіс" відповідно до договору оренди № 24-ор від 30.08.2016 за період з 01.09.2013 по 31.08.2016 - площа орендованих виробничих приміщень становила 970,9 кв.м.; ТОВ "Укрнафтагазсервіс" відповідно до договору оренди № 31/08/18 від 31.08.2018 за період з 01.09.2013 по 31.08.2020 - площа орендованих виробничих приміщень становила 970,9 кв.м.; ТОВ "Укрнафтагазсервіс" відповідно до договору оренди № 02-ор від 05.05.2017 за період з 10.05.2017 по 10.05.2019 площа орендованих виробничих приміщень становила 1050,45 кв.м.; ТОВ "Тритон Агро" відповідно до договору оренди № 01/03 від 01.03.2018 за період з 01.03.2018 по 31.ж12.2019, акт приймання-передачі від 01.03.2018 площа орендованих виробничих приміщень становила 42 кв.м.; ДП "Центр державного земельного кадастру" Полтавська регіональна філія центру ДЗК відповідно до договору оренди № 18-ор від 20.02.2015 за період з 20.02.2015 по 30.09.2020 - площа орендованих виробничих приміщень становила 42,3 кв.м.

В акті перевірки указано, що відповідно до наданих для перевірки документів, об`єкти нерухомого майна у бухгалтерському обліку обліковуються по рахунку 103 "Будинки та споруди". Підприємство сплачує податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 по об`єкту нерухомості адміністративному корпусу, який розміщений за адресою: м. Полтава, вул АДРЕСА_1 Визволення, буд. 21, площа 1287,00 кв.м. /т.1 а.с. 65/.

Так перевіркою правомірності визначення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 встановлено заниження на загальну суму 113642,81 грн, в тому числі за 2016 рік на суму 20250,66 грн, за 2017 рік на суму 43263,69 грн, за 2018 рік на суму 50128,45 грн.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За правилами підпункту 266.3.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

При цьому згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України закріплено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.6 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Спірним питанням у межах цих правовідносин є встановлення того чи є, нерухоме майно, а саме: виробничі будівлі за адресою: м. Полтава, вул. Визволення, буд. 21, що належить позивачу та передано ним за договорами оренди іншим особам, об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Суд зазначає, що в акті перевірки контролюючим органом зазначено, що підприємство не використовує перелічені об`єкти нерухомого майна за його призначенням для виробництва, а здає в оренду. Діяльність з надання в оренду й експлуатацію власного нерухомого майна не є виробничою діяльністю, а отже, на об`єкти нерухомого майна підприємства не поширюється дія підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України і підприємство, як їх власник є платником податку з усіх належних йому об`єктів нерухомості у частині наданих в оренду площ виробничих приміщень /т. 1 а.с. 68/.

Водночас за твердженням позивача, застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов, а саме: наявності у будівель статусу промислових та їх перебування у власності промислових підприємств. Тому враховуючи відповідність позивача вказаним умовам, останній вважає помилковими висновки контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог підпункту 266.1.1 пункту 266.1, підпункту 266.2.1 пункту 266.2, підпункту 266.3.1, підпункту 266.3.3 пункту 266.3, підпункту 266.5.1 пункту 266.5, підпункту 266.7.5 пункту 266.7, підпункту 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України.

Надаючи оцінку доводам учасників справи, суд зазначає наступне.

Підпункт "є" підпункту 266.2.2. пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, на який посилається позивач як на підставу протиправності податкового повідомлення-рішення, встановлює, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Системне тлумачення підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширювальному тлумаченню. Прикладом цього є зокрема те, що така умова як зв`язок об`єкту нерухомості з фактом її використання у своїй діяльності передбачений пунктами "е" та "і", на відміну від пункту "є". Більш того, кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування ("д"), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу ("е"), сільськогосподарський товаровиробник ("ж"), громадські організації інвалідів та їх підприємства ("з"), релігійні організації ("и")), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання ("ґ"), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів ("і"), будівлі промисловості ("є") тощо).

Буквальний аналіз пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України свідчить про те, що нерухомість має бути класифікована як "будівлі промисловості промислових підприємств". При цьому законодавець використав прислівник "зокрема", який уживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, та який відноситься в даному випадку до виду будівель промисловості (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення), а не до суб`єкта власності.

За положеннями підпункту 14.1.1291. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт "ґ").

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Говорячи про промислове підприємство, необхідно зауважити, що в законодавстві України не існує правової норми, яка б чітко визначала дане поняття.

Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29 листопада 2010 року № 530 (далі - ДК 009:2010), економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устатковання, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B "Добувна промисловість та розроблення кар`єрів", C "Переробна промисловість", D "Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря", E "Водопостачання; каналізація, поводження з відходами" та F "Будівництво".

Промисловість в розумінні економічної теорії це провідна галузь господарства, яка об`єднує підприємства, що виробляють електроенергію, знаряддя праці, предмети побуту, забезпечує потреби в паливі, сировині, матеріалах та різноманітних товарах.

Положеннями статті 62 Господарського кодексу України визначено, що підприємство, це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Наведені положення дають підстави здійснити висновок, що застосування пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов, наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств.

Аналогічних висновки зазначені Верховним Судом у постанові від 15.05.2018 у справі № 806/2676/17.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач є власником нежитлових приміщень, що за вимогами ДК 018-2000 належать до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промисловості та склади" клас 1251 "Будівлі промислові".

Указане не заперечується контролюючим органом в акті перевірки /т. 1 а.с. 66/.

Крім того, як зазначено вище, відповідно до ДК 009:2010 види діяльності ПП "Антарекс": "Виробництво іншого електричного устаткування" КВЕД 68.20 відноситься до секції С "Переробна промисловість"; "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна" КВЕД 68.20 відноситься до секції L "Операції з нерухомим майном" /т. 1 а.с. 16-19/.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що ПП "Антарекс" належить до промислових підприємств.

Суд погоджується з доводами позивача щодо наявності у межах спірних правовідносин двох обов`язкових умов для застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Також суд звертає увагу на те, що надання ПП "Антарекс" виробничих приміщень в оренду іншим особам не змінює класу нерухомого майна виробничих будівель (адреса: Полтавська область, м. Полтава, вул. Визволення, буд. 21) відповідно до ДК 018-2000.

Отже, об`єкт нерухомості (комплекс), який на праві власності належить позивачу, підпадає під дію підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 4.1.4 пункту 4.1 Податкового кодексу України одним із принципів податкового законодавства є презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Водночас суд акцентує увагу на тому, що підпунктом "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не передбачено, як обов`язкову умову для звільнення від оподаткування платника податку обов`язку за вказаним пунктом, використання власником нежитлової нерухомості безпосередньо будівель промисловості у своїй виробничій діяльності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 09.01.2019 №.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення позову.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи задоволення позову, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного підприємства "Антарекс" (вул. Визволення, буд. 21, м. Полтава, 36009, ідентифікаційний код 30063426) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 39461639) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 09.01.2019 №, №.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Антарекс" (вул. Визволення, буд. 21, м. Полтава, 36009, ідентифікаційний код 30063426) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 39461639) судові витрати понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 5402,02 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повний текст рішення складено 17.05.2019.

Суддя С.О. Удовіченко