Справа № 686/26309/18
Суддя: Чевилюк З. А.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019

15 травня 2019 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Чевилюк З.А.

при секретарі Перун А.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Баланюк Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом громадянина ОСОБА_2 до Управління ДМС України в Хмельницькій області про скасування рішення про примусове повернення іноземця з України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, громадянин ОСОБА_2 ,звернувся до суду з позовом до Управління ДМС України в Хмельницькій області про скасування рішення від 26 жовтня 2018 року про примусове повернення з України. Прибув в Україну у зв`язку із різким погіршенням безпечності перебування та ситуації загальнопоширеного насильства і систематичного порушення прав людини в Пакистані, з метою отримання захисту.

12.09.2018 року Управління ДМС у Хмельницькій області документувало позивача довідкою про звернення за захистом в Україні №0000934 з терміном дії до 12.10.2018 року. У зв`язку з не роз`ясненням порядку продовження строку дії довідки, позивач своєчасно не звернувся в орган міграційної служби для продовження строку її дії.

26.10.2018 року позивач звернувся до Управління ДМС у Хмельницькій області з метою продовження строку дії довідки, однак довідка була вилучена та складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.203 КУпАП: порушення правил перебування в Україні, а саме не використав права на оскарження рішення про відмову особі в оформлені документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Постановою серії ПН МХМ №024353 накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у розмірі 1700 грн. Постанова оскаржена до Хмельницького міськрайонного суду 05.11.2018 року.

26.10.2018 року головним спеціалістом Таргоній Р.В . прийнято рішення про примусове повернення позивача у строк до 4.11.2018 року. Вважає рішення передчасним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Ситуація в країні позивача становить небезпеку для нього. Порушено принцип пропорційності, розумного співвідношення прийнятого рішення з цілями визначеними в законодавстві, інтересами позивача.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задоволити. Представник відповідача позов заперечив та просив відмовити в його задоволені. Подав письмовий відзив на позов. Вказав про незаконність перетину позивачем державного кордону України. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності 26.10.2018 року відповідно до ст.203 КУпАП з накладенням стягнення 1700 грн., відповідно до постанови серії ПР МХМ №024353. Зі слів позивача, він приїхав до України з метою подальшого в`їзду в країни Європи і даний факт оприлюднив під час затримання та надання пояснень до протоколу про адміністративне правопорушення. Позивач порушив правила перебування іноземців на території України, ст.9 З.У. «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Позивач немає постійного місця проживання, не працює, немає законних джерел доходу і не вживає будь-яких заходів щодо легалізації перебування на території України, а саме документування паспортом громадянина Пакистану в посольстві. Позивач є економічним мігрантом.

Суд, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2018року головним спеціалістом відділу організації запобігання нелегальної міграції, ремісії та видворення УДМС України в Хмельницькій області Таргонієм Р.В. прийнято рішення №38 про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким останнього зобов`язано покинути територію України до 4.11. 2018 року.

11.09.2018 року Чернівецьким МВ УДМС України в Чернівецькій області на підставі частини 1 статтті 203 КУПАП за порушення правил перебування на території України громадянина Пакистану ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення(ПН МЧВ №036218).

12.09.2018 року на підстав статті 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до УДМС України в Хмельницькій області.

На підставі частини першої статті 8 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» вказану заяву було прийнято до розгляду та видано довідку про звернення за захистом в Україні №0000934 з терміном дії до 12.10.2018 року.

На підстав письмового висновку уповноваженої посадової особи територіального органу ДМС було прийнято рішення про відмову в оформлені документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Рішення не оскаржено.

26.10.2018 року позивач звернувся до Управління ДМС у Хмельницькій області з метою продовження строку дії довідки, однак довідка була вилучена та складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.203 КУпАП: порушення правил перебування в Україні, а саме не використав права на оскарження рішення про відмову особі в оформлені документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Постановою серії ПН МХМ №024353 накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у розмірі 1700 грн. Постанова оскаржена до Хмельницького міськрайонного суду 05.11.2018 року. Відомості про скасування постанови у суду відсутні.

Згідно бази даних «Відомості про осіб, які перетнули кордон України» «Аркан» гр.. ОСОБА_2 , державний кордон на в`їзд в Україну законним шляхом не перетинав.

Так, відповідно до частини 3 статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з частиною 1 статті 9 цього Закону іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Пунктом 14 частини 1 статті 1 вказаного Закону визначено, що нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 1 статті 23 Закону передбачено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Частиною 1 статті 26 Закону встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Отже, іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у їх діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Згідно з п. 1.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджених наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБ України від 23.04.2012р. № 353/271/150, примусове повернення передбачає виїзд іноземця з України за рішенням територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону (стосовно іноземців, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органів СБУ з подальшим повідомленням протягом 24 годин про підстави прийняття такого рішення прокурора з оформленням відповідних документів, доведенням до іноземця зобов`язання про його добровільний виїзд з України, у визначений у рішенні строк та здійсненням подальшого контролю за виконанням іноземцем цього зобов`язання.

Враховуючи, що громадянин ОСОБА_2 є порушником міграційного законодавства, його перебування суперечить інтересам забезпечення національної безпеки України, охорони громадського порядку, охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, небезпека для його перебування в країні походження не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що рішення № 38 про примусове повернення за межі України та зобовязано залишити територію України в термін до 04 листопада 2018 року прийняте відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представником позивача у судовому засіданні не доведено та не представлено доказів які вказують на правомірність дій ОСОБА_2 та їх відповідності вимогам нормативних актів також, на неправомірність дій посадових осіб державної міграційної служби України у Хмельницькій області при виявленні та притягненні його до відповідальності. Позивач немає постійного місця проживання, не працює, немає законних джерел доходу і не вживає будь-яких заходів щодо легалізації перебування на території України, а саме документування паспортом громадянина Пакистану в посольстві. Небезпека для перебування в країні походження не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Даними досліджених у судовому засіданні доказів та долучених до матеріалів справи підтверджується вчинення правопорушення позивачем та спростовує показання представника позивача щодо правомірності його дій.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та ії посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивачем не доведено обставин щодо порушень його прав суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не знайшли підтвердження тому в їх задоволені слід відмовити.

На підставі Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 №3773-VI, Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджених наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБ України від 23.04.2012р. № 353/271/150, керуючись ст.ст.2, 8, 9, 20, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову громадянина ОСОБА_2 до Управління ДМС України в Хмельницькій області про скасування та визнання протиправним рішення від 26 жовтня 2018 року про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів із дня його проголошення.

Позивач:Громадянин ОСОБА_2 , адреса для листування АДРЕСА_1, офіс БФ «Право на захист».

Відповідач: Управління ДМС України в Хмельницькій області,29000, м.Хмельницький, вул..М.Мазура 4.

Повний текст рішення виготовлено 17 травня 2019 року.

Суддя З.А.Чевилюк