Справа № 560/333/19
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/333/19
РІШЕННЯ
іменем України

16 травня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командира Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, визнання незаконними та скасування наказів, стягнення грошових виплат та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Командира Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення з ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні.

2. Визнати незаконним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №29а від 07.11.2018 "Про призначення службового розслідування по факту законності виплати компенсації вартості за не отримане речове майно майору ОСОБА_1 ".

3. Визнати незаконним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2018 №286 "Про закінчення службового розслідування по факту законності виплати компенсації вартості за не отримане речове майно майору ОСОБА_1 ".

4. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно в сумі 8999 грн 92 коп.

5. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі 12758 грн 95 коп.

6. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 38567 грн 32 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.10.2018 по день винесення рішення без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб.

7. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати, пов`язані з розглядом справи в сумі 2086 грн.

8. В частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за один місяць допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив військову службу в Збройних Силах України. Позивач вказує, що наказом командувача оперативного командування "Північ" від 11.10.2018 №223, його - майора ОСОБА_1 , начальника оперативного відділення військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби в запас. Однак, позивач стверджує, що не отримав грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно в сумі 8999 грн 92 коп., а також матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2018 №286 "Про закінчення службового розслідування по факту законності виплати компенсації вартості за не отримане речове майно майору ОСОБА_1 ", абзац восьмий пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №270 від 31.10.2018, а саме "Відповідно до пунктів 3.4 "Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони, грошової компенсації вартості за не отримане речове майно" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 виплатити грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно в сумі 8999 гривні 92 копійок", визнано недійсним.

Позивач вважає: наказ командира військової частини НОМЕР_1 №29а від 07.11.2018 "Про призначення службового розслідування по факту законності виплати компенсації вартості за не отримане речове майно майору ОСОБА_1 " та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2018 №286 "Про закінчення службового розслідування по факту законності виплати компенсації вартості за не отримане речове майно майору ОСОБА_1 " незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Також позивач вважає незаконною невиплату йому матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. Вважає, що бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки відповідачем в день звільнення - 31.10.2018 з ним не проведено повного розрахунку.

Від відповідача 20.03.2019 надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача проти позову ОСОБА_1 заперечує.

У поданому відзиві представник відповідача зазначає, що твердження позивача стосовно невиплати йому належних сум при звільненні та як наслідок стягнення з військової частини НОМЕР_1 середнього заробітку за час затримки по день винесення рішення без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб є неправильним. Так як з позивачем було проведено повний розрахунок виплат грошового забезпечення, за виключенням виплат за не отримане речове майно, яке не було виплачено позивачеві, з причин проведення службового розслідування.

Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.02.2019 позовну заяву ОСОБА_1 , залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.03.2019 відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.04.2019 розгляд справи відкладено.

Сторони, належним чином повідомлені про місце, дату та час судового розгляду, в судове засідання не з`явилися.

21.03.2019 від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

06.05.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи буз участі представника відповідача у зв`язку з його хворобою.

Справа розглянута в порядку письмового провадження.

Суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України.

Наказом командувача оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 11.10.2018 №223, майора ОСОБА_1 , начальника оперативного відділення військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби в запас за пунктом "й" (як такі, які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до рапорту діловода тилу старшого солдата ОСОБА_2 командиром військової частини НОМЕР_1 було призначено службове розслідування з метою з`ясування законності виплати компенсації вартості за не отримане речове майно майору ОСОБА_1 та встановлення ступеня відповідальності посадових осіб військової частини НОМЕР_1 які допустили вказання абзацу про виплату компенсації за не отримане речове майно в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №270 від 31.10.2018 без встановлення реального стану справ.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2018 №286 "Про закінчення службового розслідування по факту законності виплати компенсації вартості за не отримане речове майно майору ОСОБА_1 ", абзац восьмий пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №270 від 31.10.2018, а саме "Відповідно до пунктів 3.4 "Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони, грошової компенсації вартості за не отримане речове майно" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 виплатити грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно в сумі 8999 гривні 92 копійок", визнано недійсним.

Позивач, вважаючи наказ командира військової частини НОМЕР_1 №29а від 07.11.2018 "Про призначення службового розслідування по факту законності виплати компенсації вартості за не отримане речове майно майору ОСОБА_1 " та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2018 №286 "Про закінчення службового розслідування по факту законності виплати компенсації вартості за не отримане речове майно майору ОСОБА_1 " незаконними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань суд зазначає наступне.

Пунктами 1, 7, 9 розділу ХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30 серпня 2017 року надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Таким чином, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, який виплачується один раз на рік за заявою військовослужбовця на підставі наказу командира військової частини, у разі наявності фонду грошового забезпечення. Виплата позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік можлива лише після надходження у військову частину НОМЕР_1 витягу із рішення Міністра оборони України про надання дозволу на виплату вищевказаної виплати та надходження коштів на відповідні цілі.

З огляду на те, що кошти на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік до військової частини НОМЕР_1 надійшли у грудні 2018 року, а позивач був виключений із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення у жовтні 2018 року, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів командира Військової частини НОМЕР_1 №29а від 07.11.2018 "Про призначення службового розслідування по факту законності виплати компенсації вартості за не отримане речове майно майору ОСОБА_1 ". та №286 від 16.11.2018 "Про закінчення службового розслідування по факту законності виплати компенсації вартості за не отримане речове майно майору ОСОБА_1 " суд зазначає таке.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або допустили правопорушення під час проходження ними зборів визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608 (в редакції, що діяла на час правовідносин).

Відповідно до п.1 частини ІІ зазначеного порядку службове розслідування призначається, в тому числі, у разі невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Таким чином, командир військової частини НОМЕР_1 мав повноваження на призначення службового розслідування по факту законності виплати компенсації вартості за неотримане речове майно ОСОБА_1 , а з урахуванням встановлених під час розслідування фактів, правомірно виніс наказ "Про закінчення службового розслідування по факту законності виплати компенсації вартості за не отримане речове майно майору ОСОБА_1 ", яким визнав недійсним абзац 8 пункту 2 наказу №270 від 31 жовтня 2018 року.

Разом з тим, відповідно до стаття 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178. Так, згідно з пунктами 2-5 зазначеного Порядку виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі:

звільнення з військової служби;

загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Відповідно до абзаців 1, 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента від 10 грудня 2008 року №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Аналіз норм статті 9-1 Закону № 2011-XII, абзаців першого, третього пункту 242 Положення № 1153/2008, а також пунктів 2, 3 Порядку № 178 свідчить, що ОСОБА_1 має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна при звільненні з військової служби.

З огляду на наведені правові акти, та те, що військовою частиною НОМЕР_1 не було вирішено питання про виплату компенсацію замість неотриманого речового майна при звільненні позивача з військової служби, а крім того не розраховано її розмір, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог адміністративного позову та захистити право позивача шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути питання про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд вважає такі позовні вимоги передчасними, оскільки вони є похідними від вимог про виплату грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, а відтак не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

В той же час згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

З приводу вимог позовної заяви про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. суд зазначає наступне.

За змістом норми частини 1 та 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються в тому числі з витрат, пов`язаних з розглядом справи, - витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем додано до матеріалів позову копію витягу з договору про надання правничої допомоги від 18 січня 2019 року, копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за договором про надання правничої допомоги, копію акту приймання-передачі наданих послуг.

Разом з тим, до суду не надано доказів проведення оплати відповідно до зазначених документів.

Суд зазначає, що за наявності правових підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу адвокатом, подані суду неналежні документи унеможливлюють вирішення питання про відшкодування витрат на користь позивача.

Враховуючи те, що наданими до суду документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, на дату постановлення рішення у цій справі документально підтвердженими є витрати позивача щодо витребовування доказів у сумі 86 грн, що підлягають стягненню з відповідача - військової частини НОМЕР_1 .

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невирішення питання про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути питання про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 86 (вісімдесят шість) грн 00 коп. судових витрат за рахунок бюджетних призначень військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Командир Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя О.О. Михайлов