Справа № 160/3690/19
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
14 травня 2019 р.Справа №160/3690/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головоючого судді Врони О.В.
за участю: секретаря с/з Максименко Е.М.
представника позивача Кушнірук М .В.
представника відповідача Горі С .П.
представника третьої особи Роговської А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації про скасування заходів забезпечення позову по справі за адміністративним позовом приватного виробничо-сервісного підприємства СТО "КАРЛССОН" до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача, Дніпропетровська обласна державна адміністрація, товариство з додатковою відповідальністю "Новомосковське автотранспортне підприємство", публічне акціонерне товариство "Північтранс", товариство з обмеженою відповідальністю "Автотранссервіс" про визнання протиправними дій та визнання недійсними адміністративних договорів,-
08.04.2019 року приватне виробничо-сервісне підприємство СТО "КАРЛССОН" (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача, Дніпропетровська обласна державна адміністрація, товариство з додатковою відповідальністю "Новомосковське автотранспортне підприємство", публічне акціонерне товариство "Північтранс", товариство з обмеженою відповідальністю "Автотранссервіс" з позовними вимогами:
- визнати протиправними дії директора Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації щодо призначення тимчасово перевізників до проведення конкурсу на перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути) відповідно до яких було укладено наступні договори:
з ТДВ «Новомосковське АТП» на перевезення пасажирів на маршруті № 209 «м. Дніпро, АС «АС Лівий берег» - смт. Меліоративне»;
з ТОВ «Автотранссервіс» на перевезення пасажирів на маршруті № 263 «м. Дніпро АС, «АС Лівий берег» - с. Новоселівка»;
- визнати протиправними дії Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської ОДА щодо призначення та проведення конкурсу щодо визначення перевізника для перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути), а саме на маршрутах:
24.04.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було прийнято вищезазначений адміністративний позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні.
24.04.2019р. від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 24.04.2019 року заяву приватного виробничо-сервісного підприємства СТО "КАРЛССОН" про забезпечення адміністративного позову - задоволено частково.
Зупинено дію наказів директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації від 21.02.2019 №25, від 21.02.2019 №26, від 21.02.2019 №27 про призначення тимчасово перевізників до проведення конкурсу на перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути) до набрання законної сили судовим рішенням.
Зобов`язано Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації забезпечити обслуговування вищезгаданих маршрутів перевізником ПВСП СТО "Карлссон" до набрання законної сили судовим рішенням. В іншій частині вимоги заяви залишено без задоволення.
08.05.2019 від Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації до суду надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
В обґрунтування клопотання зазначено, що позивачем не надано до суду будь-яких доказів наявності очевидної небезпеки його правам, свободам та інтересам, неможливості чи ускладнення їх захисту без вжиття заходів забезпечення позову.
В судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав.
Представник позивача проти задоволення клопотання заперечував зазначивши, що заходи забезпечення позову встановлені в ухвалі від 24.04.2019р. є наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті і саме тому невжиття даних заходів, очевидно, призведе до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та фінансових витрат.
Представник третьої особи клопотання підтримала, просила скасувати заходи забезпечення позову.
Відповідно до ст.157 КАС України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Вирішуючи клопотання суд бере до уваги наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо, зокрема, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому заходи забезпечення позову вживаються судом з метою охорони прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.
Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю. Адекватність заходу до забезпеченню позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Аналіз викладених обставин дає підстави для висновку, що необхідним є вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, які є повністю співмірними з позовними вимогами та відповідають принципу адекватності заходу забезпечення.
Забезпечуючи позов в ухвалі від 24.04.2019 р. суд виходив з того, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком збереження існуючого становища, а саме забезпечення обслуговування населення даними маршрутами, до розгляду справи по суті. Невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Відповідач фактично відсторонив позивача від здійснення передбаченої укладеним договором господарської діяльності щодо здійснення перевезення пасажирів, що може призвести до позбавлення роботи водіїв, близько 50 осіб, які працюють на підприємстві і яким необхідно виплачувати заробітну плату із розрахунку 4 300,00 (чотири тисячі триста грн. 00 копійок) в місяць, разом 215 000,00 (двісті п`ятнадцять тисяч грн. 00 копійок).
На підтвердження вказаного позивачем були надані суду наступні докази: орієнтований розрахунок втраченої вигоди, яку міг би отримати позивач при здійсненні перевезень на вищевказаних маршрутах; копію довідки-акту №3 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.03.2019 року (1 арк.); копію штатного розпису ПВСП СТО «Карлссон» від 29.12.2018 року (1 арк.); довідку від 14.05.2019 року за вих.№ 257 (1 арк.).
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи викладене суд вважає, що клопотання Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації про скасування заходів забезпечення позову є необгрунтованим у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 157, 166, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В задоволенні клопотання Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації про скасування заходів забезпечення позову по справі за адміністративним позовом приватного виробничо-сервісного підприємства СТО "КАРЛССОН" до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача, Дніпропетровська обласна державна адміністрація, товариство з додатковою відповідальністю "Новомосковське автотранспортне підприємство", публічне акціонерне товариство "Північтранс", товариство з обмеженою відповідальністю "Автотранссервіс" про визнання протиправними дій та визнання недійсними адміністративних договорів - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтєю 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 20.05.2019 року.

Суддя О.В. Врона