Справа № 504/1435/19
Суддя: Жовтан П. В.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа F 504/1435/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді F Жовтан П.В.,

за участю секретаря судових засідань F ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_3, третьої особи F Управління патрульної поліції в Одеській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 F045117 від 08.04.2019р., F

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що 08.04.2019р. інспектором 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_3 було винесено постанову серії ДП18 F045117 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн. Згідно даної постанови, позивач нібито, 08.04.2019р. о 12 год. 19 хв. на трасі М-14 21 км. Лиманського району Одеської області керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 75 км/год в зоні дії знаку 3.29 (обмеження швидкості 50 км/год), що зафіксовано приладом TruCam 000752. ОСОБА_2 у свою чергу вважає притягнення його до адміністративної відповідальності незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а постанову такою, що підлягаю скасуванню, оскільки в ній не відображено дійсні обставини справи. Так, постанова складалася інспектором без врахування його зауважень та пояснень, за відсутності доказів. ОСОБА_2 зауважує, що тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, отже, вважає, що вимірювання швидкості руху його автомобіля було проведено безпідставно та технічні дані щодо швидкості руху покладені в основу правопорушення необґрунтовано. Також ОСОБА_2 зазначає, що в Додатку F4 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, передбачено форму запрошення по підрозділу патрульної поліції для розгляду справи по адміністративне правопорушення, яке йому видане не було. Крім того, позивач вказує на те, що знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові. Зона дії знака F від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Так, ОСОБА_2 зазначає, що він рухався з боку КП та на його шляху був наявний дорожній знак 3.29, після якого було перехрестя без жодних позначень, після цього жодних дублюючих дорожніх знаків щодо зменшення швидкості на даній ділянці дороги не було, про що ним зроблено відеофайл. Він намагався довести інспектору, що відповідно до ДСТУ та ПДР перехрестя повинно бути позначено дорожнім знаком, тільки в такому випадку воно вважається перехрестям і просив надати відповідь щодо вимог встановлення дорожніх знаків зменшення швидкості, на що інспектор повідомив, що він має право звернутися до суду і оскаржити дану постанову, що він і зробив.

В судове засідання ОСОБА_2 не зFявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, всі наявні докази було надано.

Відповідач - інспектор 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим до суду не зFявився, причину неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи F Управління патрульної поліції в Одеській області у відзиві на позов вказав, що з огляду на приписи чинного законодавства України, лазерні вимірювачі швидкості TruCAM, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCAM до застосування. Також у позовній заяві відсутні будь-які підтвердження того, що позивача якимось чином було обмежено в гарантованих йому чинним законодавством правах, йому були роз'яснені його права, він не надав пояснень, не заявляв клопотань, а сама незгода особи у вчиненні адміністративного правопорушення не є підставою для звільнення від відповідальності. Відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені КУпАП, Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами, з дотриманням вимог та норм чинного законодавства, а тому позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.04.2019р. інспектором 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_3 відносно позивача було винесено постанову серії ДП18 F045117, відповідно до змісту якої вбачається, що 08.04.2019р. о 12 год. 19 хв. на трасі М-14 21 км. Лиманського району Одеської області ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 75 км/год в зоні дії знаку 3.29 (обмеження швидкості 50 км/год), що зафіксовано приладом TruCam 000752. Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

В поданому до суду позові позивач вказує на те, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Крім того, відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем у встановлений процесуальним законодавством спосіб не надано жодних об'єктивних і беззаперечних доказів, які б підтверджували наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Однак, суд не може погодитись з позицією позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно зі ст.ст. 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням і проступком визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Згідно до п.1.1 ПДР, ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху по всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закриті території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. (нові зміни з 01.01.2018 року).

Згідно з п.12.9 б) ПДР України водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

У відповідності до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками порушення вимог розмітки проїзної частини доріг є правопорушенням передбачених цією частиною.

Відповідно до п.5 ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими нате цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 214 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, віднесені цим Кодексом до їх відання.

Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у п.п. 2, 5 ст.213 КУпАП розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями ст.222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про правопорушення правил дорожнього руху (в тому числі визначені ч. 1 ст.122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 268 Кодексу визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо тієї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч.1 та ч.2 ст.258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим ч.5 ст.258 КУпАП також встановлено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх прав України від 07.11.2015 року F 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху має право здійснювати розгляд адміністративної справи, де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу в той час.

Відтак, підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 276 КУпАП здійснена відповідачем за місцем його перебування та виконанням ним посадових обов'язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, винесено постанову у присутності позивача, роз'яснено всі його права та надано йому на ознайомлення та підписання, про що свідчить підпис позивача у постанові.

Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури.

За приписами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В додатках до поданого відзиву на позовну заяву наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam FТС000752, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 75 км/год.

При цьому, суд враховує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року FUА-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки F22-01/138118, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 15.11.2018 року та чинного до 15.11.2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 FТС000752, є придатним до застосування.

Згідно даних експертного висновку від 27.09.2018р. F04/02/03 3008, виготовленого Державною службою спеціального звFязку та захисту інформації України, обFєктом експертизи був лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20TruCam. Висновок за результатами експертизи: в обFєкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES, відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015, із довжиною ключа 256 біт. ОбFєкт експертизи забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних.

Дійсно, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015р. F1362 зазначений пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, однак засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх із Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки, оскільки прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства. Дана позиція викладена у листу Заступника Міністра економічного розвитку та торгівлі України від 23.01.2019р. F3423-08/3679-09.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов'язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст. 77 КАС якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Оцінюючи доводи ОСОБА_2 про те, що він рухався з боку КП та на його шляху був наявний дорожній знак 3.29, після якого було перехрестя без жодних позначень, а після цього жодних дублюючих дорожніх знаків щодо зменшення швидкості на даній ділянці дороги не було, дослідивши наданий ним відео файл суд приходить до наступного.

Згідно п.1.10 ПДР , перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

З ПДР вбачається, що зона дії знака 3.29 F від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, F до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

З наданого позивачем відеофайлу, вбачається, що дійсно на автодорозі був встановлений знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», однак те, що позивач називає «перехрестям», з врахуванням вимог ПДР, не є ним, а є виїздом з прилеглої до дороги території без покриття, як і зазначає ОСОБА_2 в адміністративному позові.

Отже, зона дії знаку 3.29 поширюється на всю відповідну зону, тому вказані доводи ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження.

Суд враховує доводи представника третьої особи про те, що до відзиву на позовну заяву ним було надано належні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 72-77, 159, 241, 242, 244-246, 250, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_3, третьої особи F Управління патрульної поліції в Одеській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 F045117 від 08.04.2019р. F відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: інспектор 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_3, місцезнаходження: м.Одеса вул.Корольова, 5.

Третя особа: Управління патрульної поліції у м в Одеській області, місцезнаходження: м.Одеса вул.Корольова, 5.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: П.В. Жовтан