Справа № 540/2380/18
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/2380/18

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О.О.,

- Єщенка О.В.,

за участю: секретар судового засідання - Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея Трейд" на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року, прийняте у складі суду судді Ковбій О.В. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея Трейд" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.08.2018 р. № 002981422,-

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2018 року до Херсонського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Амалтея Трейд» з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 30.08.2018 р. № 002981422.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року у задоволенні заявленого адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем пропущено строк для нарахування пені, встановлений ст.250 Господарського кодексу України (далі - ГК України). На думку апелянта, пеня в сфері ЗЕД не відноситься до штрафних санкцій, відповідно на неї поширюються приписи ч.1 ст.250 ГК України (шість місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше одного року з моменту вчинення порушення), а не приписи Податкового кодексу України (далі - ПК України), тобто 1095 днів з моменту вчинення порушення.

22.04.2019 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає, що рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року є законним, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування і задоволення позову відсутні.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу ґрунтуються на тому, що апелянтом допущено порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, у зв`язку з чим податковим органом застосовано штрафні санкції у вигляді пені. Посилаючись на положення ГК України та ПК України відповідач вказує, що застосування штрафних санкцій у вигляді пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД не є адміністративно-господарськими санкціями, а виступає як штрафна санкція згідно положень ПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в період з 01 серпня 2018 року по 03 серпня 2018 року посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ «Амалтея Трейд» з питань дотримання вимог валютного законодавства по зовнішньоекономічному контракту від 26 грудня 216 року №130, укладеному з LLC «POLY TRADE» (Georgia) за період з 26.12.2016 по 03.08.2018, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

За результатами перевірки складено акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Амалтея Трейд» , тел./факс (0552)39-08-71, адреса електронної пошти - » валютного законодавства по контракту від 26.12.2016 №130, укладеному з LLC «POLY TRADE» (Georgia) за період з 26.12.2016 по 03.08.2018» №150/21-22-14-02/36130219 від 09 серпня 2018 року.

В ході перевірки встановлено, що в порушення ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» валютна виручка зарахована на поточний валютний рахунок підприємства з порушенням законодавчо встановленого строку (120 днів), а саме:

- на суму 17750,00 дол. США по строку 13.05.2017 зараховано 01.06.2017;

- на суму 252,38 дол. США по строку 13.05.2017 зараховано 21.06.2018;

- на суму 7547,62 дол. США по строку 16.05.2017 зараховано 21.06.2018;

- на суму 2700,00 дол. США по строку 16.05.2017 зараховано 21.06.2018.

Валютна виручка на суму 7754,76 дол. США по строку 16.05.2017 від нерезидента не надійшла.

Висновок Акту перевірки в даній частині став підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 30 серпня 2018 року про застосування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 509331,10 грн.

Відповідно до розрахунку пені (а.с.6) пеня нарахована за 19, 404, 401, 437, 444 дні.

Вищевказані обставини порушення строків здійснення розрахунків в іноземній валюті сторонами у судовому процесі не оспорюються. Тоді як спірним є строки застосування до позивача штрафних санкцій згідно з оспорюваним податковим повідомленням-рішенням.

Позивач не погодився з правомірністю податкового повідомлення-рішення № від 30 серпня 2018 року та звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки з дати факту порушення позивачем норм ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» до дати встановлення фактів таких порушень минуло менше 1095 днів, а інших підстав для визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення-рішення, крім не дотримання строків, позивач не наводить, нарахування позивачу грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 30.08.2018 № є правомірним.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Обмеження за строками розрахунків при експорті товарів/послуг встановлені статтею 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 № 185/94-ВР (далі - Закон 185/94-ВР), згідно з якою виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону № 185/94-ВР Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Пунктом 1 постанови Правління НБУ "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті" від 14.11.2013 № 453 встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Фінансова відповідальність за порушення строків встановлена статтею 4 Закону № 185/94-ВР, згідно з якою порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Частиною 1 статті 250 ГК України встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

З набранням 01.01.2011 чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України" від 02.12.2010 № 2756-VI зі сфери дії статті 250 ГК України виключено штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.

Отже, положення, встановлені статтею 250 ГК України, якою ця стаття доповнена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України" поширюється лише на такі правопорушення, які вчинені суб`єктом господарювання до 01.01.2011.

З 01.01.2011 порядок застосування санкцій врегульовано статтями 113, 114 ПК України.

Пунктом 113.3 статті 113 ПК України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених цим Кодексом та іншими законами України, не дозволяється.

Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пункту 114.1 статті 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу, пунктом 102.1 якої передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем їх фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Тобто, ПК України обумовлює два випадки для визначення грошових зобов`язань контролюючим органом: не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації; не пізніше закінчення 1095 дня з граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері ЗЕД.

Отже, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань (у тому числі штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері ЗЕД) платника податків у випадках, визначених Податковим кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

При цьому колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 07 серпня 2018 року (справа №813/2520/17), від 21 серпня 2018 року (справа №808/370/15), від 26 грудня 2018 року (справа №826/2697/16).

Згідно положень ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Що стосується посилань апелянта на ті обставини, що штрафна (фінансова) санкція та пеня не є тотожними поняттями, відповідно на пеню за правопорушення у сфері ЗЕД поширюється дія ч.1 ст. 250 ГК України, вказані посилання спростовуються положеннями ст. 230 ГК України, відповідно до яких штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. При цьому колегія суддів зазначає, що згідно положень Закону України № 185/94-ВР, підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, підпунктом 14.1.265 пункту 14.1 цієї статті за якою, штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відтак, з 01 січня 2011 року санкції за порушення законодавства, яке не є законодавством з питань оподаткування, належали до грошових зобов`язань, застосування яких є можливим лише в межах строків, встановлених ПК України, єдиним органом, на який покладено обов`язок застосування таких санкцій є органи ДФС.

Суд зазначає, що з цього питання впродовж певного часу існує усталена судова практика, яка виключає будь-які сумніви, щодо правильності застосування положень ПК України до спірних правовідносин.

При цьому колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року (справа №809/697/17).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 30.08.2018 р. № 002981422.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея Трейд" на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея Трейд" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.08.2018 р. № 002981422- залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея Трейд" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.08.2018 р. № 002981422 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О. В. Єщенко