Справа № 280/4654/18
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 280/4654/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Малиш Н.І., Шальєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року в адміністративній справі №280/4654/18 (головуючий суддя у 1 інстанції Артоуз О.О., повний текст постанови складено 12.02.2019 року)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску № від 20.08.2018 року.

В обґрунтування позову зазначалося, що відповідачем протиправно винесено спірне рішення, оскільки позивачу жодної вимоги про наявність боргу (недоїмки) не надсилалися, а отже у контролюючого органу були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, не повне та всебічне з`ясував обставини справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є платником єдиного податку з 01.01.2012 року 2 групи (20%), нарахування по єдиному внеску здійснюється поквартально.

Станом на 01.10.2013 року згідно картки особового рахунку платника за ФОП ОСОБА_1 рахувалася недоїмка в сумі 7317,84 грн.

20.08.2018 року відповідачем прийнято рішення відносно ФОП ОСОБА_1 про застосування штрафних санкцій та пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску на підставі частини десятої та п. 2 частин одинадцятої ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яке направлено поштою листом з повідомленням про вручення та отримано платником 31.08.2018 року.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 1 частини 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-УІ із змінами та доповненнями (далі - Закон) зобов`язує платників єдиного внеску, крім платників зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої ст. 4 цього Закону, сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. При цьому, п. 12 статті 9 цього Закону встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Стаття 25 Закону передбачає норму, згідно якої суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів, а саме: пункт 10 - на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, а частина 2 пункту 11 - за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у ! розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджену Наказом Міндоходів України від 04.05.18 року № 469. Розрахунок здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Для платників, зазначених у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, таким періодом є календарний місяць, для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, - календарний рік, для платників, зазначених у підпункті З пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування, - календарний квартал відповідно.

Відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що у позивача існувала заборгованість за періоди з 2013 по 2018 року зі сплати єдиного внеску для фізичних осіб підприємців, що підтверджується доказами в матеріалах справи, а тому нарахування штрафних санкцій за несплату такої заборгованості є правомірною.

Також, суд першої інстанції вірно зазначив, що посилання позивача на необхідність складання вимоги про наявність боргу (недоїмки) є безпідставними, оскільки винесення штрафних санкцій за несвоєчасну сплату не передбачає попереднє винесення такої вимоги або проведення буд яких звірок позивача з контролюючим органом.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач в апеляційній скарзі жодним чином не спростовує наявність боргу, який став підставою для винесення спірного рішення та не надав доказів відсутності такої заборгованості.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року в адміністративній справі №280/4654/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року в адміністративній справі №280/4654/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 10.05.2019 року.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш

суддя В.А. Шальєва