Справа № 280/392/19
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 квітня 2019 року Справа № 280/392/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., при секретарі Приймаку Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-0822 від 22.10.2018 про нарахування суми грошового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 10416,67 грн.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 31.01.2019 відкрито загальне провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 25.02.2019.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.02.2019 відкладено підготовче засідання та витребувано докази. Підготовче засідання відкладено на 25.03.2019.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2019 продовжено строк підготовчого провадження строком на 30 днів та витребувано докази.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на той самий день.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що придбаний нею автомобіль не входить до об'єктів оподаткування, що є помилкою з боку відповідача, а тому дії останнього по складенню податкового повідомлення-рішення № -0822 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представником відповідача у визначений законом термін надано відзив на позовну заяву (вх. № 6587 від 18.02.2019), у якому відповідач просить відмовити позивачу у позові, виходячи з наступного: позивач є власником автомобілю LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, 2018 року випуску, об'єм двигуна 1999 куб.см., дизельне пальне, який відповідно до ІС "Податковий блок" станом на 31.12.2018 року наявний в переліку легкових автомобілів і є об'єктом оподаткування у 2018 році.

Позивач ОСОБА_1 25.02.2019 року надала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що доводи відповідача є необґрунтованими внаслідок неправильного сприйняття відповідачем інформації відносно автомобілю позивача на сайті Мінекономрозвитку, а саме марки автомобіля та його реальної ціни, що виключає його з переліку об'єктів оподаткування у 2018 році.

Позивач подала до суду заяву, в якій просила судове засідання провезти без її участі.

Представник відповідача надав до суду клопотання, в якому просив справу розглянути в порядку письмового провадження.

Вивчивши пояснення позивача, відзив на адміністративний позов відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи із наступного.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 придбала легковий автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, 2018 року випуску вартістю 1 350 000,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 22.08.2018 року, № 5621/2018/64 (а.с. 10-13).

22 жовтня 2018 року відповідач - Головне управління ДФС у Запорізькій області, позивачу направив податкове повідомлення-рішення № 0-0822 (а.с. 7), яким визначив зобов'язання позивача зі сплати транспортного податку у розмірі 10467,67 грн.

Отримавши зазначене вище податкове повідомлення-рішення, ОСОБА_1 вважає його протиправним та таким, що порушують її права та охоронювані законом інтереси, згідно із чим позивач звернулася до суду із даним адміністративним позовом з вимогою скасувати таке повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Разом із тим, з'ясувавши всі фактичні обставини у справі та дослідивши надані на їх підтвердження докази, суд, вирішуючи спір по суті, керується наступним.

Податковий кодекс України (надалі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Транспортного податку немає у переліку загальнодержавних податків та зборів (стаття 9 Податкового кодексу України). Поміж тим, відповідно до п. 9.4 ст. 9 Податкового кодексу України установлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

У статті 10 Податкового кодексу України, якою встановлено перелік місцевих податків, транспортний податок прямо не вказаний. Натомість є податок на майно (пп.10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до ст. 265 Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII, що діє з 01.01.2015 року), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, транспортний податок згідно з Податковим кодексом України є місцевим податком.

У той же час, порядок адміністрування транспортного податку, платників податку, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначається ст. 267 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

За вимогами пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Разом із тим, згідно із пп. 267.3.1 п. 267.3 та пп. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року у відповідності до пп. 267.5.1 ПК України.

Положення п. 267.4 ст. 267 ПК України передбачають, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.

Поряд із цим, порядок обчислення та сплати транспортного податку визначається п. 267.6 ст. 267 ПК України, згідно із пп. 267.6.1 якого, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Відповідно до пп. 267.6.2 п. 267.6 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Між тим, за вимогами пп. 267.6.5 п. 267.6 ст. 267 ПК України у разі переходу права власності на об'єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об'єкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

За об'єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу (пп. 267.6.6 п. 267.6 ст. 267 ПК України), що відповідає заявленим відповідачем розрахункам нарахованого транспортного податку за 5 місяців (термін фактичного володіння позивачем автомобілем).

Водночас, у пп. 267.7.1 п. 267.7 ст. 267 ПК України вказано, що податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

При цьому, у відповідності до пп.«а» пп. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 ПК України транспортний податок сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, згідно із вимогами цієї статті ПК України обчислення суми транспортного податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом, а тому саме податкове повідомлення-рішення - є письмовим повідомленням (рішенням) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, у той час як день вручення (надіслання) фізичним особами відповідного податкового повідомлення-рішення - є днем, з якого платник податків несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання з транспортного податку у порядку, передбаченому податковим законодавством.

Між тим, згідно із п. 59.1 та п. 59.3 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

При цьому, відповідно до пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу, у той час як податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14 ПК України).

На вимогу суду щодо витребування доказів Мінекономрозвитку надало відповідь "Щодо середньоринкової вартості легкового автомобіля" (вх. № 12850 від 01.04.2019), у якому зазначено, що розрахована у 2018 році згідно з Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої Постановою КМУ від 18.02.2016 № 66 (зі змінами, внесеними Постановою КМУ від 21.06.2017 № 428), середньоринкова вартість легкового автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, 2018 року випуску, складала 1 333 243,88 грн. та такий автомобіль не включений до Переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VIII установлено такий розмір у 2018 році мінімальної зарплати: у місячному розмірі: з 01 січня - 3723 грн.

Таким чином, вартість легкового автомобіля повинна складати понад 1 396 125, 00 грн., що значно вище ніж встановлена договором та відповіддю Мінекономрозвитку вартість автомобіля позивача.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06), де Суд зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Як також наголосив Європейський суд з прав людини в рішенні від 26.06.2014 у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та № 71378/10), перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про протиправність нарахування позивачу грошового зобов'язання з транспортного податку за 2018 рік згідно спірного податкового повідомлення-рішення від 22.10.2018 року № -0822.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-0822 від 22.10.2018, винесене Головним управлінням ДФС у Запорізькій області;

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 26.04.2019.

Суддя М.С. Лазаренко