Справа № 419/279/19
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року справа №419/279/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенка І.В., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 26 лютого 2019 року (повний текст складено 26 лютого 2019 року в смт. Новоайдар) у справі № 419/279/19 (суддя І інстанції - Мартинюк В.Б.) за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до командира взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції Матвєєва Іллі Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 331692 від 19.01.2019 року, третя особа: Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до командира взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції Матвєєва І.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 331692 від 19.01.2019 року, третя особа: Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, закриття справи про адміністративне правопорушення, визнати протиправними дії командира взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції Матвєєва І.А. В обґрунтування позовних вимог представник позивач посилався на те, що 19.01.2019 приблизно о 10.40 год. ОСОБА_1 разом зі своєю матірю підїхав до автостанції м.Сєвєродонецька, яка розташова на по проспекту Хіміків м.Сєвєродонецька насвоєму автомобілі GEELY EMGRAND X, державний номер НОМЕР_1, з метою,посадити наавтобус свою матір ОСОБА_1, яка єлюдиною похилого віку тавіднести багаждо автобусу. ОСОБА_1 припаркував авто успеціально відведеному місці, де також стояли іншіавтомобілі. Під час паркування на цьому ж майданчикустояв автомобільпатрульної поліції, яка була припаркована яку сі автомобілі, без будь якихознак патрулювання,самі поліцейськісиділи в автомобіліта пиликаву. Коли ОСОБА_1, вийшов із своєї автівки, спитав поліцейських, чи нічого не порушив, на щоостанні відповіли,«а щотут можнапорушити?Це жстоянка». Відповідаючи назапитання,патрульні поліцейські дужедивно себеповодили та посміхались. Тоді ОСОБА_1, відійшов надекілька метрів тазняв насвій мобільний телефон,як його авто стоїтьпоряд зпатрульною машино. Приблизно через 10 хвилин патрульна машина поїхалата чере з 15 хвилин таж самапатрульна машинаповернулась тастала біля автомобіля ОСОБА_1,, увімкнула проблискові маячки,після чогодо ньогозвернувся поліцейськийта пояснив,що вінпорушив ПДР,але пояснитияку саменорму вінпорушив поліцейськийпояснити незміг. Погодитись зцим ОСОБА_1, не зміг,але виконав всі вимоги поліцейського танадав йому всі необхідні документи. Поліцейський повідомив,що будескладати постанову пронакладення адміністративного стягненняу вигляді штрафу врозмірі 255 гривень тапочав зачитувати йогоправа. ОСОБА_1, хотів скористатисьсвоїми правами,а самене свідчитипроти себета скористатись послугами адвоката,але йомубуло відмовлено. Крім цього поліцейський періодично вмикавто вимикавсвою нагруднукамеру. ОСОБА_1, узвязку з цимбув вимушенийзнімати всена свіймобільний телефон. Так в послідуючому поліцейський передав ОСОБА_1, постанову пронакладення адміністративногостягнення посправі проадміністративне правопорушеннязафіксоване нев автоматичномурежимі серії ВР №331692, де було зазначено, що вінпорушив вимоги дорожньогознаку 3.1«Рух заборонено»та вимогидорожнього знаку5.33«початок пішохідноїзони» ПДР. Таким чином, представник позивача вважає постанову про притягнення до адміністративної відповідальності незаконною, просить суд її скасувати.

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 26 лютого 2019 року у справі № 419/279/19 к задоволенні позову - відмовлено. Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно до розділу 8 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків.

Відповідно до п. 8.4. (в) ПДР України, заборонні знаки, запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобовязані: знати і неухильно дотримувати вимоги цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

З відеозапису файлів, записаних на DVDдиску Verbatim, що знаходиться в матеріалах справи та відтворених у судовому засіданні, встановлено, що з відеозаписів нагрудної камери поліцейського чітко видно, що ОСОБА_1 розмістив свій автомобіль на території автовокзалу, таким чином проігнорував вимоги дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено» та 5.33 «Пішохідна зона». На місці скоєння правопорушення лейтенантом поліції Матвєєвим І.А. було оголошено ОСОБА_1 про розгляд адміністративного провадження за порушення вимог п. п. 8.4 (в) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП України. На місці також було розяснено вимоги ст. ст. 10, 63 Конституції України та вимоги ст. ст. 268, 307, 308 КУпАП України, порядок та строки оскарження постанови згідно зі статтями 287-289 КУпАП, про що свідчать матеріали справи та підтверджує відео запис з нагрудної камери. Крім цього сам позивач будь яких клопотань не заявив, скористався правом не свідчити та зазначив, що дорожні знаки не помітив через дорожні умови, тобто фактично визнав порушення ПДР.

Положеннями статті 52 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлено, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами статті 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил користування засобами транспорту, у т. ч. передбачених ч.1-3 ст.122 КУпАП України.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З викладеного вбачається, що до компетенції Національної поліції віднесено розгляд справ, передбачених ч.1 ст.122 КпАП України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015р. №1395 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853, затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі Інструкція №1395), згідно до п. 4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналіз наведених вище норм дозволяє дійти висновку про те, що у разі виявлення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За приписами ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічні приписи містяться у р. III Інструкції №1 395, згідно до п. 2 якого постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4 ,5 ст.258 КУпАП.

Згідно ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Наведені норми є спеціальними у спірних правовідносинах.

Обставини, викладені ОСОБА_2 в обґрунтування позову не знайшли своє підтвердження в матеріалах даної справи, у звязку з судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволені позову.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 26 лютого 2019 року у справі № 419/279/19 - залишити без задоволення.

Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 26 лютого 2019 року у справі № 419/279/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 07 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.В.Сіваченко