Справа № 280/1641/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 травня 2019 року Справа № 280/1641/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Сонгулія О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (72319, Запорізька область, м.Мелітополь, вул.Івана Алексеєва, буд.2; )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач, Мелітопольське ОУПФУ в Запорізькій області), в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до його страхового стажу за фахом навчання в клінічній ординатурі на кафедрі загальної хірургії за спеціальністю «Хірургія» по індивідуальному плану роботи клінічного ординатора кафедри загальної хірургії, на базі хірургічного відділення 5-ої міської лікарні швидкої медичної допомоги в період часу з 01.09.1986 по 31.08.1988 і не призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення позивачу;

2) зобов`язати відповідача призначити і виплатити позивачу грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 21.03.2019 рішенням Мелітопольського ОУПФУ в Запорізькій області №45 йому була призначена пенсія за віком. Загальний трудовий стаж складає 42 роки 1 місяць 24 дні, трудовий стаж по спеціальності хірургія склав 37 років. Позивач вважає, що він має право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058) у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення як такий, що має страховий стаж на посаді хірурга більше 35 років, у зв`язку з чим звернувся до Управління з відповідною заявою. Відповідач відмовив у виплаті грошової допомоги у зв`язку з недостатністю спеціального страхового стажу, оскільки не зарахував до спеціального стажу позивача період навчання з 01.09.1986 по 31.08.1988 в клінічній ординатурі кафедри загальної хірургії. З посиланням на п.12 наказу Міністерства охорони здоров`я України №12 від 29.01.1998 «Про затвердження Положення про клінічну ординатуру», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.02.1998 за №106/2546 (далі - Положення №12), відповідно до якого термін навчання в клінічній ординатурі зараховується лікарю до його загального трудового стажу та стажу роботи за фахом, позивач вважає, що відмова в зарахуванні навчання в клінічній ординатурі до страхового стажу за фахом є безпідставною. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 15.04.2019 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов (вх.№17397 від 02.05.2019), в якому зазначив, що право на призначення пенсії за вислугу років визначається Переліком закладів охорони здоров`я і посад, робота на яких дає право на цей вид пенсії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993. Позивачем надано довідку Запорізького державного медичного університету від 26.10.2018 №02/5745 про період навчання з 01.09.1986 по 31.08.1988 в клінічній ординатурі на кафедрі загальної хірургії за спеціальністю «Хірургія» по індивідуальному плану роботи клінічного ординатора кафедри загальної хірургії, на базі хірургічного відділений п`ятої міської лікарні швидкої медичної допомоги. Оскільки Запорізький державний медичний університет, як заклад охорони здоров`я не передбачено у вищезазначеному переліку, а також тому, що позивач у вказаному закладі не працював, а навчався (тобто не отримував заробітну плату та не був зарахований до штату лікарні), то підстав для зарахування періоду навчання з 01.09.1986 по 31.08.1988 до стажу, який дає право на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058, немає. Звертає увагу, що до загального страхового стажу цей період навчання враховано. Відповідач не вбачає в своїх діях протиправності та неправомірності, оскільки вважає, що Мелітопольське ОУПФУ в Запорізькій області діяло на підставі діючого законодавства. Просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі наданих сторонами письмових доказів судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Мелітопольському ОУПФУ в Запорізькій області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону №1058 (а.с.19).

Пенсія за віком призначена позивачу вперше за заявою від 18.02.2019 (а.с.9, 20).

Позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення та виплати йому грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону №1058, за результатами розгляду якої відповідач повідомленням від 22.03.2019 №1469 відмовив в призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону №1058. Як вбачається із зазначеного повідомлення, причиною відмови стало не зарахування до стажу, який дає право на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058, періоду навчання з 01.09.1986 по 31.08.1988 в клінічній ординатурі на кафедрі загальної хірургії за спеціальністю «Хірургія» по індивідуальному плану роботи клінічного ординатора кафедри загальної хірургії, на базі хірургічного відділення п`ятої міської лікарні швидкої медичної допомоги, у зв`язку з тим, що Запорізький державний медичний університет як заклад охорони здоров`я не передбачено в Переліку закладів охорони здоров`я і посад, робота на яких дає право на цей вид пенсії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №99 та в цей період позивач навчався, а не працював, тобто, не отримував заробітну плату та не зарахований до штату лікарні (а.с.9).

Не погодившись з відмовою відповідача в призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону №1058, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач правом на подання доказів в обґрунтування своєї позиції не скористався, до матеріалів відзиву на позовну заяву жодних доказів не надав. У відзиві на позовну заяву, не заперечуючи досягнення позивачем пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком, відповідач вказує на те, що позивач не має права на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058 у зв`язку з недостатністю спеціального страхового стажу.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058 встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до п.п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: - з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; - з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; - з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; - з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; - з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; - з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; - з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; - з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Пунктом 2 Порядку обчислення стажу, що дає право на призначення допомоги та її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, передбачено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, що передбачені, крім іншого, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік).

Згідно з розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працювали у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів.

Отже, вказаним Переліком визначено лікарняні заклади і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.

У Положенні про клінічну ординатуру, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.01.1998 №12 (далі - Положення) визначено, що клінічна ординатура є вищою формою підвищення кваліфікації лікарів-спеціалістів з певного фаху у вищих медичних закладах освіти ІІІ-ІV рівнів акредитації, закладах післядипломної освіти, клінічних науково-дослідних інститутах, центрах.

Пунктом 4.12 цього Положення передбачено, що термін навчання в клінічній ординатурі зараховується лікарю до його загального трудового стажу та стажу роботи за фахом.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що період навчання особи в клінічній ординатурі зараховується лікарю до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на отримання грошової допомоги на підставі п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058.

Відповідно до архівної довідки Запорізького державного медичного університету від 26.10.2018 №02/5745 ОСОБА_1 навчався в клінічній ординатурі Запорізького медичного інституту (реорганізований у Запорізький державний медичний університет постановою Кабінету Міністрів України № 820 від 12.12.1994) з 01.09.1986 по 31.08.1988 на кафедрі загальної хірургії за спеціальністю «Хірургія». Програму навчання в клінічній ординатурі виконав за спеціальністю «Хірургія» виконав повністю (а.с.14).

Запорізьким державним медичним університетом надано довідку, відповідно до якої ОСОБА_1 , був зарахований до клінічної ординатури за спеціальністю «Хірургія» на кафедру загальної хірургії, базою якої є хірургічні відділення №2 та №3 Міської лікарні швидкої допомоги № 5 м. Запоріжжя. Виконуючи програму клінічної ординатури працював лікарем-хірургом у хірургічних відділеннях № 2 та № 3. Приймав участь у науково-практичних і патологоанатомічних конференціях, а також виконував планові та ургентні оперативні втручання, здійснював планові та ургентні чергування в клініці (а.с.15-18).

Крім того, період проходження позивачем навчання в клінічній ординатурі за вказаний вище період підтверджується записами у трудовій книжці позивача (а.с.10).

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що період навчання позивача з 01.09.1986 по 31.08.1988 в клінічній ординатурі на кафедрі загальної хірургії за спеціальністю «Хірургія» підлягає зарахуванню до спеціального страхового стажу позивача, що дає право на виплату при призначенні пенсії за віком грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону №1058.

Судом не приймаються твердження відповідача про те, що Запорізький державний медичний університет як заклад охорони здоров`я не передбачено в Переліку, оскільки даний Перелік не може бути застосований до установ освіти, в яких особи, що мають право на пільгову пенсію, проходили навчання в клінічній ординатурі. При цьому суд враховує, що відповідно до наданих письмових доказів позивач в період проходження клінічної ординатури працював лікарем-хірургом у хірургічних відділеннях № 2 та № 3 Міської лікарні швидкої допомоги № 5 м. Запоріжжя, яка є лікувальним закладом.

Також хибним є твердження відповідача про те, що позивач у вказаний період не працював, а навчався, оскільки, як зазначалось раніше, період навчання особи в клінічній ординатурі, зараховується лікарю до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на отримання грошової допомоги на підставі п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058.

Верховним Судом неодноразово зроблено правовий висновок про те, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії (зокрема, у постанові від 24.04.2019 по справі № 450/3061/16-а).

Матеріалами справи з урахуванням оскаржуваного періоду наявність у позивача спеціального стажу більше 35 років для отримання грошової допомоги підтверджується відповідно до розрахунку страхового стажу (а.с.20).

Щодо отримання позивачем до моменту виходу на пенсію за віком будь-якого іншого виду пенсії, суд зазначає, що будь-яких доказів з цього приводу відповідачем не надано, спір з даних обставин між сторонами відсутній. Крім того, відповідно до наявних в матеріалах справи письмових доказів позивач до 31.12.1018 працював на посаді працівника охорони здоров`я, передбаченій Переліком, пенсія за віком призначена з 02.01.2019 (а.с.9, 20), що надає підстави стверджувати, що позивач вийшов на пенсію за віком з вказаної посади.

З огляду на зазначене, відмова відповідача у призначенні і виплаті позивачу грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону №1058 у розмірі 10 місячних пенсій є необґрунтованою.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Виплата одноразової грошової допомоги при виході на пенсію є заохоченням особи, яка 35 років (для чоловіків) відпрацювала в закладах охорони здоров`я на визначених законодавцем посадах.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірність не зарахування періоду навчання позивача з 01.09.1986 по 31.08.1988 в клінічній ординатурі на кафедрі загальної хірургії за спеціальністю «Хірургія» до спеціального страхового стажу, що дає право на виплату при призначенні пенсії за віком грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону №1058.

Визначаючи спосіб захисту порушеного права, виходячи зі змісту спірних правовідносин між сторонами, суд враховує, що порушення права позивача полягає у відмові пенсійного органу виплатити йому грошову допомогу. Відмова не може бути розцінена як бездіяльність, оскільки є наслідком вчинення сукупності певних дій, зокрема, щодо аналізу наданих позивачем для виплати грошової допомоги документів, розрахунку спеціального стажу позивача, прийняття рішення про відмову у виплаті такої грошової допомоги тощо.

Отже, у даній справі право позивача на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу XV Закону №1058 порушено не внаслідок бездіяльності пенсійного органу, а внаслідок відмови в її призначенні.

Враховуючи наведене, належним способом захисту права позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення у відповідності до пункту 7-1 розділу XV Закону №1058.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

4. Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: (72319, Запорізька область, м.Мелітополь, вул.Івана Алексеєва, буд.2; ).

Повне судове рішення складено 14.05.2019.

Суддя М.О. Семененко