Справа № 140/407/19
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року ЛуцькСправа № 140/407/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказів в частині,

ВСТАНОВИВ:

Ковельське управління водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» (Ковельське УВКГ «Ковельводоканал», позивач) звернулося з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (ДАБІ України, відповідач), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області (Управління ДАБІ у Волинській області, третя особа) про визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 29 листопада 2018 року №73-Л «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» в частині анулювання ліцензії на господарську діяльність з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками (за переліком видів робіт згідно з додатком), виданої Ковельському управлінню водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» АГ №576053 на підставі рішення від 05 квітня 2011 року №9-Л; визнання протиправним та скасування наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 13 червня 2018 року №34-Л «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» в частині відмови Ковельському управлінню водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» у внесенні змін в перелік видів робіт діючої ліцензії з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідків.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що ДАБІ України проведено планову перевірку Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» щодо додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками. За результатами якої складено акт та надано припис №2/1/1 від 16 березня 2018 року, з терміном виконання до 18 червня 2018 року.

На думку позивача даний припис ДАБІ №2/1/1 від 16 березня 2018 року не має чіткого законодавчого підґрунтя і ставиться під сумнів його правомірність, оскільки він ґрунтується на порушенні Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, а саме п.2 - «Господарська діяльність з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, підлягає ліцензуванню за переліком видів робіт із провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, які підлягають ліцензуванню, затвердженим Кабінетом Міністрів України». Проте ні в Постанові Кабінету Міністрів України № 256 від 30.03.2016 року «Деякі питання ліцензування будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками» ні в Наказі Мінрегіонбуду № 188 від 30.06.2016 року «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 27 січня 2009 року № 47» немає твердження про те, що суб`єкти господарювання, які на час набрання чинності Постанови Кабінету міністрів України № 256 від 30.03.2016 року мають діючі ліцензії повинні привести у відповідність перелік видів робіт діючої ліцензії до Переліку видів робіт затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 30.03.2016 року. Порушення п.2 ліцензійних умов виникло не з вини ліцензіата - Ковельського УВКГ «Ковельводоканал», а внаслідок набрання чинності Постановою Кабінету міністрів України №256 від 30.03.2016 року, якою і були затверджені дані ліцензійні умови.

12 квітня 2018 року Ковельським УВКГ «Ковельводоканал» через систему здійснення декларативних процедур у будівництві подано заяву на зміну переліку робіт до діючої ліцензії яка була зареєстрована за №40-8132 від 12.04.2018 року. Дана заява була залишена без розгляду.

Після усунення недоліків заяви про внесення змін до переліку видів робіт (нумерування сторінок) Ковельським УВКГ «Ковельводоканал» було повторно подано заяву. Дана заява була передана на розгляд ліцензійної комісії 15 червня 2018 року було отримано повідомлення про те, що на підставі висновку Ліцензійної комісії (протокол № 34 від 08 червня 2018 року) про невідповідність поданих документів пунктам 8,10, 13, 14, 16, 17 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 року №256, прийнято рішення про відмову позивачу у внесенні змін до переліку робіт виданої ліцензії (наказ ДАБІ від 13.06.2018 року №34-Л).

При цьому, позивач зазначає, що жодних зауважень по даних пунктах ліцензійних умов при перевірці ДАБІ України, Ковельським УВКГ «Ковельводоканал» на предмет додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва не виявлено, тобто перелік, поданий на розгляд ДАБІ України, фактично відповідає переліку до діючої ліцензії, по якому проводилася перевірка ДАБІ України.

Позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача, УВКГ «Ковельводоканал» позбавлено можливості подальшого провадження одного з видів ліцензійної діяльності в зв`язку з незрозумілою позицією державного органу, покликаного сприяти, а не перешкоджати роботі іншого державного підприємства. Призупинено на невизначений термін виконання робіт передбачених інвестиційною програмою та заходами по підготовці водопровідно-каналізаційного господарства нашого міста до роботи в осінньо-зимовий період, а це - заміна водогонів, реконструкція мереж та об`єктів , будівництво нових, тощо.

Також, як зазначає позивач, Управлінням ДАБІ у Волинській області направлено на позапланову перевірку представників управління Попович О.Ю. та Васевич А.С. Метою даної перевірки було перевірити додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, затверджених постановою КМУ від 30 березня 2016 року №256 та перевірки виконання припису від 16 березня 2018 року №2/1/1.

Оскільки в Ковельському УВКГ «Ковельводоканал» не було на момент перевірки жодних документів, що стосуються виконання припису, в зв`язку з їх направленням разом зі скаргою на розгляд Експертно-апеляційної ради при ДРС України, про це було повідомлено представників третьої особи. Але не зважаючи на це, інспекторами було складено акт за результатами проведення планової (позапланової) перевірки додержання суб`єктом господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками №47 від 27 листопада 2018 року, в якому вказано, що посадові особи органу ліцензування до здійснення перевірки додержання ліцензіатом Ліцензійних умов суб`єктом господарювання не допущені, документів, пояснень, довідок, відомостей, матеріалів з питань, що виникли під час перевірки додержання ліцензіатом Ліцензійних умов, суб`єктом господарювання не надані, господарська діяльність з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, не провадиться за Переліком видів робіт, затвердженим КМУ. Проте представники суб`єкта господарювання, Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» не погодилися із даним актом і відмовилися від підпису, оскільки факти викладені в акті не відповідають дійсності.

На думку позивача, ненадання окремих документів, в тому числі і відсутніх на підприємстві, не може вважатися недопуском до перевірки. До того ж письмову вимогу щодо витребування документів Ковельське УВКГ «Ковельводоканал» не отримувало.

Також позивач зазначає, що про позапланову перевірку контролюючим органом не було повідомлено суб`єкт господарювання Ковельське УВКГ «Ковельводоканал» та в направленні на перевірку №47 від 26 листопада 2018 року було вказано також інші питання перевірки, окрім перевірки виконання припису ДАБІ України, що є порушенням Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою від 14 березня 2019 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (а.с.1).

Відповідач у відзиві на позов (а.с.41-43) позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що відповідно до наказу ДАБІ України «Про проведення позапланової перевірки» та направлення для проведення позапланової перевірки, уповноваженими посадовими особами ДАБІ у Волинській області здійснено виїзд за місцезнаходженням відповідача для проведення позапланової перевірки щодо виконання позивачем вимог припису та усунення порушень, пов`язаних з додержання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками. Враховуючи те, що Ковельським УВКГ «Ковельводоканал» запитувані документи на вимогу інспекторів не надало, останніми відповідно до вимог законодавства було складено акт про відмову в допуску перевіряючи до перевірки, а також зазначено що суб`єктом господарювання не наданні документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникли під час перевірки. Згідно вимог Порядку ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, акт про відмову від проведення перевірки є підставою для анулювання ліцензії, а тому відповідачем було прийнято оскаржуваний наказ.

Також, представник відповідача вважає, що не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що останньому не роз`яснено детально вказані вище підстави для відмови, оскільки з доданого позивачем до позову копії листа ДАБІ України чітко вбачається, що в наданих Ковельському УВКГ «Ковельводоканал» відомостях про виробничо-технічну базу, склад працівників за професійним та кваліфікаційним рівнем, технологію виробництва, інформаційно-правове забезпечення, наявну систему контролю якості виконання робіт, виконані заявником будівельно-монтажні роботи відсутня інформація визначена в пунктах 8, 10, 13, 16 Ліцензійних умов. Крім того жодних доказів відповідності відомостей Ліцензійним умовам позивач не подав і до суду.

Отже, накази ДАБІ України від 13 червня 2018 року №34-Л «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» в частині відмови КУВКГ «Ковельводоканал» у видачі ліцензії та внесенні змін до переліку видів робіт діючої ліцензії з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками та від 29 листопада 2018 року №73-Л «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» в частині анулювання ліцензії на господарську діяльність з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками видані з дотриманням вимог чинного законодавства, тобто в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і підстав для його скасування також немає.

У поясненнях на позов третя особа, позовні вимоги Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» не визнала просила відмовити в його задоволенні з підстав викладених у відзиві ДАБІ (а.с.136).

Сторони скористались своїм правом, щодо подачі заяв по суті справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи (позов, відзив на позов та пояснення на позов), суд встановив наступні обставини.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що 05 квітня 2011 року Ковельське УВКГ «Ковельводоканал» отримало ліцензію №9-Л, серії АГ №576053 на провадження господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури (за переліком робіт згідно з додатком), строком дії з 05 квітня 2011 року по 05 квітня 2016 року (а.с.14-15) (далі Ліцензія), видану відповідно до Закону України від 01.06.2000 року №1775-ІІІ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», який втратив чинність. Пунктом шостим ст. 21 «Прикінцеві та перехідні положення 2 Закону України від 02.03.2015 року № 222-VІІІ «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі Закон №222) встановлено, що ліцензії на провадження видів господарської діяльності, що на день набрання чинності цим Законом є чинними, продовжують діяти.

Також, судом встановлено з 12 березня 2018 року по 16 березня 2018 року ДАБІ України, було проведено планову перевірку Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» щодо додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками. За результатами даної перевірки представниками ДАБІ України було складено акт №1 (а.с.16-21).

16 березня 2018 року відповідачем винесено припис №2/1/1 від 16 березня 2018 року, яким зобов`язано позивача в термін до 18 червня 2018 року привести у відповідність перелік видів робіт діючої безстрокової ліцензії до переліку видів робіт, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 256 від 30.03.2016 року «Деякі питання ліцензування будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками» (а.с.22-23.

12 квітня 2018 року Ковельським УВКГ «Ковельводоканал» через систему здійснення декларативних процедур у будівництві подано заяву на зміну переліку робіт до діючої ліцензії.

Листом від 20 квітня 2018 року за №40-402-1064 ДАБІ України заяву про внесення змін до переліку видів робіт діючої ліцензії залишено без задоволення (а.с.27).

Ковельським УВКГ «Ковельводоканал» було повторно подано заяву через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві зареєстровану за №40-11285 від 29 травня 2018 року (а.с.120). Дана заява була передана на розгляд ліцензійної комісії.

Згідно повідомлення ДАБІ України №40-402-1544/7 від 14 червня 2018 року, на підставі висновку Ліцензійної комісії (протокол №34 від 08 червня 2018 року) про невідповідність поданих документів пунктам 8, 10, 13, 14, 16, 17 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 року № 256, прийнято рішення про відмову Ковельському УВКГ «Ковельводоканал» у внесенні змін до переліку робіт виданої ліцензії (наказ ДАБІ №34-Л від 13 червня 2018 року) (а.с.29,132,133).

25 жовтня 2018 року Ковельським УВКГ «Ковельводоканал» було направлено до Експертно-апеляційної ради при Державній регуляторній службі України (далі - ЕАР при ДРСУ) скаргу на рішення ДАБІ України про відмову Ковельському УВКГ «Ковельводоканал» у внесенні змін до переліку видів робіт виданої ліцензії (а.с.38-39).

01 листопада 2018 року позивачем отримано повідомлення №10623/0/20-18 про те, що скарга готується до розгляду на засіданні ЕАР при ДРСУ з питань ліцензування, про дату та час проведення ЕАР при ДРСУ з питань ліцензування Ковельське УВКГ «Ковельводовканал» буде повідомлено додатково (а.с.40).

Також, як слідує з матеріалів справи відповідно до наказу ДАБІ України від 06 листопада 2018 року №1392 «Про проведення позапланової перевірки» (а.с.104), а також направлення для проведення позапланової перевірки щодо додержання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками від 26 листопада 2018 року №47 (а.с.105), уповноваженими посадовими особами Управління Попович О.Ю. , Васевич А.С. , 27 листопада 2018 року здійснено виїзд за місцезнаходженням позивача для проведення позапланової перевірки щодо виконання позивачем вимог припису від 16 березня 2018 №2/1/1 та усунення порушень, пов`язаних з додержання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками.

За результатами виїзду актом №47 від 27 листопада 2018 року (а.с.106-114) встановлено:

1) позивачем не проінформовано орган ліцензування про виконання вимог припису №2/1/1 від 16 березня 2018 року у частині приведення у відповідність переліку робіт до ліцензії до вимог чинного законодавства (переліку видів робіт, затвердженому Кабінетом Міністрів України), чим порушено ч.1. ст. 9; ч. 16 ст. 19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ч.1 ст. 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»;

2) перелік робіт до ліцензії не відповідає переліку видів робіт, затвердженому Кабінетом Міністрів України, чим порушено п.2 Ліцензійних умов та ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»;

3) суб`єктом господарювання не допущені посадові особи органу ліцензування до здійснення перевірки щодо виконання вимог припису про усунення порушень, пов`язаних з додержанням ліцензіатом Ліцензійних умов, чим порушено абз. 2 ст. 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Під час перевірки були присутні головний інженер Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» Огей В. В., начальник технічного відділу Міщук Б.Й., консультант ОСОБА_4 та адвоката Гарбарчук Н.М., підписи в акті перевірки останніх відсутні (а.с.114).

Водночас, 27 листопада 2018 року посадовими особами відповідача складений також і інший акт - акт №25 про відмову ліцензіата у проведенні планової перевірки (надалі - акт №25, а.с.106-107). В цьому акті зазначено, що під час перевірки присутні особи від Ковельського УВКГ «Ковельводоканал», на вимогу перевіряючих не надали документів, а також відмовилися допустити посадових осіб Управління ДАБІ у Волинській області до проведення перевірки.

На підставі акта №25 та з посиланням на абз. 12 пункту 21 Порядку ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури відповідач пунктом 7 наказу від 29 листопада 2018 року №73-Л «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» анулював ліцензію Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» від 05 квітня 2011 року №9-Л (а.с.119).

Позивач не погоджується із зазначеним наказом в частині анулювання йому ліцензії та звернувся із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Законом, що регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності є Закон України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII.

Відповідно до абзацу 5 статті 1 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» ліцензіат - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Згідно абзацу 10 статті 1 цього Закону орган ліцензування - орган виконавчої влади, визначений Кабінетом Міністрів України, уповноважений законом державний колегіальний орган, спеціально уповноважений виконавчий орган рад для ліцензування певних видів господарської діяльності.

Абзацом 1 пункту 3 Порядку ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1396 від 05.12.2007 року (далі - Порядок 1396) передбачено, що ліцензування будівельної діяльності та контроль за додержанням ліцензійних умов здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - орган ліцензування).

Згідно з підпункту 8 пункту 4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України № 439/2011 від 08.04.2011 Державна архітектурно-будівельна інспекція України відповідно до покладених на неї завдань здійснює в межах своїх повноважень державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов`язаної зі створенням об`єктів архітектури.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» державний нагляд за додержанням органами ліцензування вимог законодавства у сфері ліцензування здійснює спеціально уповноважений орган з питань ліцензування шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»

Із системного аналізу вищезазначених норм законодавства, вбачається, що позивач, отримавши ліцензію на здійснення будівельних робіт, являється ліцензіатом у розумінні абзацу 5 статті 1 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», а, отже є об`єктом державного контролю (нагляду) за додержанням ліцензійних умов.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V (далі по тексту - Закон України від 05 квітня 2007 року №877-V).

Нормами статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Розглядаючи вказану справу по суті, суд зазначає, що важливим аспектом спірних правовідносин є встановлення обставин, чи має місце відмова позивача у проведенні позапланової перевірки додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач був повідомлений про проведення позапланової перевірки. Крім того, до перевірки представників відповідача допустив, однак запитувані документи для перевірки не надав, у зв`язку з чим, останніми було складено акт про відмову від проведення перевірки.

Водночас, в самому акті №47 від 27 листопада 2018 року вказано, що «перевіркою було встановлено порушення ряду ліцензійних умов», тобто перевірка фактично відбулась.

Згідно частини 6 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» органи за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Так, із наявного в матеріалах справи акту №25 від 27 листопада 2018 року вбачається, що посадовими особами було зазначено, що Ковельським УВКГ «Ковельводоканал» під час перевірки не надало документів та відомостей з питань, що виникли під час перевірки.

У той же час, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують звернення посадових осіб відповідача із письмовою вимогою до позивача про надання документів для перевірки. Крім того, в описі виявленого порушення, відповідачами не зазначено перелік документів які не були надані на перевірку.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позивач не порушив вимоги статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Крім того, відповідач позбав можливості позивача у реалізації свого права на завчасне підготовлення документів перевірки, до початку здійснення контрольного заходу.

Також, матеріалами справи підтверджено, що позивач надавав письмові пояснення до акту про недопуск до перевірки, у яких вказав, що підставою у недопуску до перевірки посадових осіб є скарга позивача до Державної регуляторної служби України, яка на даний час не розглянута, та усі документи були надані останньому (а.с.117).

Щодо оскаржуваного наказу №73-Л від 29 листопада 2018 року «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» пунктом 2 якого анулювано ліцензію Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» від 05 квітня 2011 року №9-Л, по суті суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 16 Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності» підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є: акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування. Відмовою ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування вважається недопуск уповноважених посадових осіб органу ліцензування до здійснення перевірки додержання ліцензіатом вимог відповідних ліцензійних умов за відсутності передбачених для цього законом підстав (зокрема, ненадання документів, інформації щодо предмета перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування, відмова в доступі посадових осіб органу ліцензування до місць провадження діяльності, що підлягає ліцензуванню, об`єктів, що використовуються ліцензіатом при провадженні діяльності, що підлягає ліцензуванню, або відсутність протягом першого дня перевірки за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки).

Згідно статті 17 Закону України «Про архітектурну діяльність» порядок ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 21 Порядку ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 №1396 підставами для анулювання ліцензії є, в тому числі, акт про відмову суб`єкта будівельної діяльності від проведення органом ліцензування перевірки.

Вказане положення охоплюється вищевказаним пунктом 8 частини 2 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

У даному випадку, відмова від перевірки виявилася у ненаданні документів, інформації щодо предмета перевірки на усну вимогу посадових осіб органу ліцензування.

В той же час, відповідачем не було надано суду доказів на підтвердження складення та вручення позивачу письмової вимоги посадових осіб органу ліцензування про надання документів, інформації щодо предмету перевірки, передбаченої пунктом 8 частини 2 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» чи письмового запиту посадової особи, або комісії про надання інформації в установлений строк, передбаченого пунктом 13 Порядку проведення спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування планових та позапланових перевірок додержання органами ліцензування вимог законодавства у сфері ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 182.

А отже, оскільки позивачу не вручалася письмова вимога посадових осіб органу ліцензування про надання документів, інформації щодо предмету перевірки або письмовий запит посадової особи або комісії про надання інформації в установлений строк , то у даному випадку відсутня відмова ліцензіата у проведенні перевірки у розумінні пункту 8 частини 2 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» або недопущення до проведення перевірки у розумінні пункту 13 Порядку проведення спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування планових та позапланових перевірок додержання органами ліцензування вимог законодавства у сфері ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 182.

Аналогічну позицію у подібних правовідносинах висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 13 грудня 2018 року по справі №820/6083/17.

Приймаючи рішення про анулювання ліцензії, відповідач діяв упереджено, нерозсудливо і необґрунтовано (здійснивши фактичну перевірку ліцензіата він дійшов безпідставного висновку про недопуск до такої перевірки). Його дії за таких обставин є непропорційними (без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), адже відповідно до частини десятої статті 16 Закону №222-VIII у зв`язку із анулюванням ліцензії з підстави, передбаченої пунктом 8 частини другої цієї статті, суб`єкт господарювання може подати заяву про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності (повністю або частково) не раніше ніж через рік з дня набрання чинності рішенням органу ліцензування про анулювання попередньої ліцензії.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що пункт 2 наказу ДАБІ України від 29 листопада 2018 року №73-Л «Про результати розгляду питань щодо анулювання» ліцензії серії АГ 576053, винесено відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 13 червня 2018 року №34-Л «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» в частині відмови Ковельському управлінню водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» у внесенні змін в перелік видів робіт діючої ліцензії з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідків, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 9 статті 15 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» у разі наміру ліцензіата розширити провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, який провадиться ним частково, додатковою частиною він подає до органу ліцензування заяву про розширення провадження такого виду господарської діяльності, в якій зазначає вид господарської діяльності, до якого він має намір розширити свою діяльність (повністю або частково, доповнений додатковою частиною), відповідно до переліку видів господарської діяльності, визначених статтею 7 цього Закону, разом з документами згідно з відповідними ліцензійними умовами.

Заява про розширення провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, вважається заявою про отримання ліцензії в частині, на яку ліцензіат має намір розширити свою діяльність, та розглядається органом ліцензування за аналогією з порядком розгляду заяви про отримання ліцензії.

Відповідно до пункту 6 Ліцензійних умов позивачем подано до Держархбудінспекції засобами електронного зв`язку 29 травня 2018 року вх. №40-11285 заяву про внесення змін до переліку видів робіт із провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, які підлягають ліцензуванню, за формою згідно з додатками 6 до Ліцензійних умов, а також відомості про виробничо-технічну базу, склад працівників за професійним та кваліфікаційним рівнем, технологію виробництва, інформаційно-правове забезпечення, наявну систему контролю якості виконання робіт, виконані заявником будівельно-монтажні роботи, за формою згідно з додатками 2 до Ліцензійних умов.

За результатом розгляду вказаних документів, відповідно до висновку Ліцензійної комісії Державної архітектурно-будівельної інспекції та її територіальних органів (протокол №34від 08 червня 2018 року) ДАБІ України прийнято наказ №34-Л від 13 червня 2018 року «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» пунктом 4 якого відмовлено у видачі ліцензії на проведення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідностей) належать до об`єктів з середнім (СС2) та значним (СС3) наслідками, оскільки виявлено невідповідності поданих документів Ліцензійним умовам та неспроможністю виконувати роботи згідно з поданим переліком робіт. Про відмову у внесення змін до переліку видів робіт Ковельському УВКГ «Ковельводоканал» надіслано повідомлення Управління ліцензування, обстеження та паспортизації Держархбудінспекції від 14 червня 2018 №10-402-1544/7, де зокрема, вказано на невідповідності:

- неукомплектованість підприємства інженерно-технічними працівниками і робітниками необхідних професій та кваліфікацій для виконання заявленого переліку робіт (1.00.00, 2.00.00);

- невідповідність складу та кваліфікації робітників кваліфікаційним характеристикам професій працівників (1.00.00, 2.00.00);

- невідповідність складу будівельних машин, технологічних комплектів засобів малої механізації, устаткування, оснащення, інвентарю, пристроїв та інструменту технологічним вимог виконання робіт заявленого переліку робіт (1.00.00, 2.00.00).

Суд вважає твердження позивача безпідставними про те, що останньому не роз`яснено детально вказані вище підстави для відмови, оскільки з доданого до позову копії листа ДАБІ України №40-402.16/5997-18 від 30 серпня 2018 року чітко вбачається, що в наданих Ковельським УВКГ «Ковельводоканал» відомостях про виробничо-технічну базу, склад працівників за професійним та кваліфікаційним рівнем, технологію виробництва, інформаційно-правове забезпечення, наявну систему контролю якості виконання робіт, виконані заявником будівельно-монтажні роботи відсутня інформація про:

- пункти 8, 13, 16 Ліцензійних умов - укомплектованості інженерно - технічними працівниками (виконробами, майстрами) для виконання робіт з монтажу технологічного устаткування (код 1.12.00), монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, іншого обладнання технологічних трубопроводів (код 2.01.05), електропостачання і електроосвітлення (код 2.01.06), засобів автоматизації і контрольно-вимірювальних приладів, зв`язку, сигналізації, радіо, телебачення, інформаційних мереж (код 2.01.07);

- пункт 8 Ліцензійних умов - укомплектованості працівниками (монтажниками) для виконання робіт з монтажу технологічного устаткування (код 1.12.00), монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, іншого обладнання технологічних трубопроводів (код 2.01.05), електропостачання і електроосвітлення (код 2.01.06), засобів автоматизації і контрольно-вимірювальних приладів, зв`язку, сигналізації, радіо, телебачення, інформаційних мереж (код 2.01.07);

- пункти 13, 16 Ліцензійних умов - номерів посвідчень зварників (підтвердження відповідності кваліфікації вимогам Правил атестації зварників, затверджених наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 19.04.1996 №61) та працівників для роботи в електроустановках (підтвердження відповідності кваліфікації вимогам Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 09.01.1998 №4);

- пункт 10 Ліцензійних умов - наявність техніки для виконання робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, іншого обладнання електропостачання і електроосвітлення (код 2.01.06), засобів автоматизації і контрольно-вимірювальних приладів, зв`язку, сигналізації, радіо, телебачення, інформаційних мереж (код 2.01.07), монтажу зовнішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, іншого обладнання водопостачання та водовідведення (код 2.02.01), монтажу інженерних споруд (код 2.03.00).

Жодних доказів відповідності відомостей Ліцензійним умовам позивач суду не надав.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» орган ліцензування після встановлення відсутності підстав для залишення заяви про отримання ліцензії без розгляду розглядає її та підтвердні документи з метою встановлення відсутності або наявності підстав для відмови у видачі ліцензії шляхом аналізу підтвердних документів та одержання інформації з державних паперових та електронних інформаційних ресурсів.

У разі встановлення наявності підстав для відмови у видачі ліцензії орган ліцензування приймає обґрунтоване рішення про відмову у видачі ліцензії.

Підставою для прийняття рішення про відмову у видачі ліцензії за результатом розгляду заяви про отримання ліцензії є, зокрема, встановлення невідповідності здобувача ліцензії ліцензійним умовам, встановленим для провадження виду господарської діяльності, зазначеного в заяві про отримання ліцензії.

Абзац 2 пункту 9 Порядку №1396 також передбачає, що у разі подання Ліцензійною комісією висновку про невідповідність поданих суб`єктом будівельної діяльності документів ліцензійним умовам та неспроможність виконувати роботи згідно з поданим переліком орган ліцензування приймає протягом трьох робочих днів з дня отримання висновку рішення про відмову у видачі ліцензії, про що письмово або в електронному вигляді повідомляє заявника.

Як слідує з розпорядження №2 від 28 січня 2019 року, згідно з пунктом 3.2 рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування від 25 січня 2019 року за результатами розгляду скарг щодо прийняття ДАБІ України наказу № 34-Л від 13 червня 2018 «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» в частині відмови КУВКГ «Ковельводоканал» у внесенні змін до переліку видів робіт діючої ліцензії з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, вирішено відхилити скаргу Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» від 25 жовтня 2018 року № 1240. Дане розпорядження надіслано позивачу у строки визначеного Порядком №1396.

Отже, наказ ДАБІ України №34-Л від 13 червня 2018 року «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» в частині відмови Ковельському УВКГ «Ковельводоканал» у видачі ліцензії та внесенні змін до переліку видів робіт діючої ліцензії з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками виданий з дотриманням вимог чинного законодавства, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак підстав для його скасування немає.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому законність, пропорційність, обмеження дискреції, добросовісність (дотримання суб`єктом владних повноважень законної мети) і процедурні гарантії є тими законодавчими інструментами, які мають забезпечити захист особи від державного свавілля.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Ковельське УВКГ «Ковельводоканал» підлягають задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом сплатив судовий збір у сумі 3 842,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 12.02.2019 №11628 (а.с.2).

Відтак, оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково на користь Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДАБІ України судовий збір в сумі 1 921,00 грн., сплаченого за позовну вимогу немайнового характеру, та який був зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України, що підтверджується відповідною випискою (а.с.137).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 73-Л від 29 листопада 2018 року «Про результати розгляду питань щодо ліцензування», в частині анулювання ліцензії АГ 576053, реквізити рішення про видачу 9-Л від 05 квітня 2011 року, відносно Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства « Ковельводоканал ».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ) на користь Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» (45000, Волинська область, мсто Ковель, вулиця Геологів, будинок 2, ) понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Головуючий

Суддя В.В.Мачульський