Справа № 580/677/19
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року справа № 580/677/19
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Руденко А.В.,

за участю:

секретаря Сачинської В.С.,

сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бухмана О.С. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) (далі позивач) з позовною заявою до Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо невиплати ОСОБА_1 надбавки до посадового окладу у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, за період з 11.08.2017 року по 18.04.2018 року;

- зобов`язати Черкаський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку до посадового окладу у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, за період з 11.08.2017 року по 18.04.2018 року;

- визнати протиправними дії Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні з військової служби без урахування надбавки до посадового окладу у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (10% від посадового окладу);

- зобов`язати Черкаський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні з військової служби з урахуванням надбавки до посадового окладу у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (10% від посадового окладу), виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;

- визнати протиправними дії Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо направлення до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області довідки про розмір щомісячних видів грошового забезпечення, яке отримував ОСОБА_2 протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби (довідку Черкаського ЗВ ВСП №36 від 20.04.2018 року), без урахування надбавки до посадового окладу у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, за період з 11.08.2017 року по 18.04.2018 року;

- зобов`язати Черкаський зональний відділ Військової служби правопорядку направити до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області довідку про розмір щомісячних видів грошового забезпечення, яке отримував ОСОБА_2 протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, з урахуванням надбавки до посадового окладу у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (10% від посадового окладу), за період з 11.08.2017 року по 18.04.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.04.2018 він звільнений із військової служби у запас, проте станом на дату звільнення відповідач не здійснив йому виплату надбавки до посадового окладу у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (далі Надбавка), за період з 11.08.2017 року по 18.04.2018.

Позивач зазнає, що відповідач здійснив виплату вихідної допомогу при звільненні з військової служби без урахуванням Надбавки та протиправно не включив у довідку позивача про розмір щомісячних видів грошового забезпечення, протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби Надбавку за період з 11.08.2017 року по 18.04.2018.

Крім того позивач стверджує, що не здійснення нарахування та виплати Надбавки у період із 11.08.2017 по 18.04.2018 є порушенням п. 2 Положення про види, розміри і порядок надання грошової компенсації громадянам у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №414 від 18.06.1994 та п. 5,6,7,9 Інструкції про розміри і порядок виплати надбавки військовослужбовцям і працівникам Збройних сил України у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, що введена в дію наказом Міністра оборони України №50 від 06.03.1995.

Ухвалою суду від 04.03.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 18.03.2019 надав до суду відзив, в якому вказав на норми ст. 30 Закону України «Про державну таємницю» та п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.1994 №414 «Про види, розмір і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», якими передбачена компенсація громадянам у зв`язку із виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці лише у разі якщо громадянин постійно працює із відомостями, що становлять державну таємницю.

При цьому відповідач зазначив, що із 09.03.2017 позивач на підставі наказу начальника Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку №49 від 07.03.2017 відряджений до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із чим наказом начальника Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку №56 від 17.03.2017 позивачу припинена виплата Надбавки.

По прибуттю із відрядження 11.08.2017 на підставі наказу начальника Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку №169 від 11.08.2017 позивач приступив до виконання своїх службових обов`язків, при цьому відповідач вказав, що прибувши із відрядження позивач повернув оформлену довідку форми 14 за №9 до групи секретного документального забезпечення Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку, в якій відсутні відмітки про роботу (ознайомлення) позивача із матеріальними носіями секретної інформації під час перебування у відрядження, у зв`язку із чим на думку відповідача відсутні підстави для виплати позивачу Надбавки до посадового окладу у період із 09.03.2017 по 11.08.2017.

Відповідач вказує на відсутність відомостей у період із 11.08.2017 по 18.04.2018 щодо роботи позивача із відомостями, що становлять державну таємницю, що в свою чергу свідчить про невиконання останнім вимог ст. 30 Закону України «Про державну таємницю» та Постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.1994 №414 «Про види, розмір і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» щодо здійснення розробки, виготовлення, обліку, зберігання, використання документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, у зв`язку із чим відповідач не вбачає підстав для виплати позивачу Надбавки за період із 11.08.2017 по 18.04.2018.

Крім того, відповідач зазначив про не чинність наказу Міністра оборони України №50 від 06.03.1995 «Про введення в дію Інструкції про розміри і порядок виплати надбавки військовослужбовцям і працівникам Збройних сил України у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» та вказав на розпорядження Першого заступника начальника Генерального Штабу Збройних сил України від 07.06.2016 №63, яким визначено, що до видання нового наказу Міністерства оборони України, який регулюватиме розміри і порядок виплати військовослужбовцям і працівникам Збройних сил України у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, здійснювати виплату надбавки військовослужбовцям і працівникам Збройних сил України у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці із 19.06.2016 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.1994 №414 «Про види, розмір і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці».

При цьому відповідач вказав на відсутність посилань на Надбавку у Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовця Збройних сил України та деяким іншим особам затвердженої наказом Міністерства оборони України №260 від 11.06.2018.

Позивач керуючись своїм правом передбаченим ст. 163 КАС України подав відповідь на відзив, в якій, підтримуючи позицію, викладену в позовній заяві, не погодився з доводами відповідача та вказав на розпорядження Першого заступника Начальника Генерального штабу Збройних сил України №63 від 07.06.1995, постанову Кабінету Міністрів України №939-ДСК від 18.12.2013 та на довідку форми №14 вх. №9, як на не допустимі та не належні докази.

При цьому позивач зазначив про отримання ним до 09.03.2017 Надбавки.

На відповідь на відзив відповідач в силу ст. 164 КАС України подав заперечення, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши про можливість надання постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939-дск для огляду та те, що розпорядження Першого заступника Начальника Генерального штабу Збройних сил України №63 від 07.06.1995 врегульовує розмір і порядок виплати Надбавки у період із 19.06.2016 до 07.06.2018, а тому повинен прийматись судом до уваги.

В іншій частині заперечення відповідач не виходив за межі доводів, викладених у відзиві.

В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши учасників справи, дослідивши подані письмові докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , громадянин України, проходив військову службу у Збройних силах України на посаді начальника відділення Військової служби правопорядку у званні підполковник та розпорядженням УСБ України в Черкаській області від 28.12.2010 №3/2041 ОСОБА_1 надано допуск до державної таємниці за формою 3.

Із витягу з функціональних обов`язків посадових осіб Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку по забезпеченню режимно-секретної діяльності та охорони державної таємниці встановлено, що начальник відділення Військової служби правопорядку зобов`язаний виконувати вимоги секретності, знати ступінь секретності робіт, що проводяться, правильно визначати гриф секретності документів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, використовувати необхідний обсяг секретної інформації, додержуватися вимог законодавства про державну таємницю.

Як свідчить наявний у матеріалах справи витяг із номенклатури посад працівників Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку погодженого управлінням СБУ в Черкаській області 25.05.2015 та затвердженого начальником Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку 28.05.2018 начальник відділення Військової служби правопорядку в м. Умані має право на відомості, що підпадають під гриф «таємно».

Із 09.03.2017 позивач на підставі наказу начальника Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку від 07.03.2017 №49 відбув у відрядження до військової частини НОМЕР_2 .

У зв`язку із вибуттям позивача у відрядження йому на підставі наказу начальника Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку від 17.03.2017 №56 припинено виплату Надбавки.

11.08.2017 позивач прибув із відрядження до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службовий обов`язків начальника відділення Військової служби правопорядку відповідно до наказу начальника Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку від 07.03.2017 №49

02.02.2018 наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних сил України №49 звільнений із військової служби у відставку за пунктом «б».

18.04.2018 наказом начальника Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку підполковника ОСОБА_1 , начальника відділення Військової служби правопорядку, звільненого із військової служби у відставку наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних сил України №49 від 02.02.2018 виключено із списків особового складу відділу та всіх видів забезпечення та зокрема припинено доступ до роботи із відомостями, що містять державну таємницю.

В жовтні 2019 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій зокрема просив повідомити підстави припинення виплат надбавки за роботу із таємними документами із квітня 2017 по квітень 2018 та не врахування вказаної надбавки до грошового забезпечення позивача на день звільнення із військової служби.

23.11.2018 листом №67/фес/1826 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для нарахування Надбавки із квітня 2017 по квітень 2018, в зв`язку із відсутністю фактів підтвердження роботи з таємними документами в Черкаському зональному відділі Військової служби правопорядку.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо не здійснення виплат Надбавки за період з 11.08.2017 року по 18.04.2018, здійснення виплати вихідної допомогу при звільненні з військової служби без урахуванням Надбавки та не включення у його довідку про розмір щомісячних видів грошового забезпечення, протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби Надбавки, позивач звернувся до суду

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Регулювання суспільних відносин, пов`язаних з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України визначено Законом України «Про державну таємницю» (далі - Закон України №3855-XII).

Відповідно до ст. 1,2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами 2,3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» унормовано, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

У разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України (ст. 30 Закону України №3855-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №414 на виконання постанови Верховної Ради України від 21.01.1994 «Про порядок введення в дію Закону України «Про державну таємницю» затверджено Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (далі Положення).

Згідно п. 5 Положення такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Пунктом 6 Положення визначено, шо надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Таким чином з викладеного слідує, що до грошового забезпечення військовослужбовця входять такі додаткові види грошового забезпечення, як надбавка у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці.

При цьому, право на надбавку у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці виникає за сукупності двох умов:

- наявність дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю;

- фактична постійна діяльність із відомостями, що становлять державну таємницю.

Статтею 1 Закону України №3855-XII визначено, що допуск до державної таємниці - оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації.

Приписами ст. 22 Закону України №3855-XII передбачено, що залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно»; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «цілком таємно» та «таємно»; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності «таємно».

Відповідно до п. 2 Положення особам, які працюють в умовах режимних обмежень, крім працівників режимно-секретних органів, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків.

Вирішуючи питання щодо права позивача на надбавку до посадового окладу у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за період із 11.08.2017 по 18.04.2018, суд виходить із наступного.

Як зазначалось вище, позивачу розпорядженням УСБ України в Черкаській області від 28.12.2010 №3/2041 ОСОБА_1 надано допуск до державної таємниці за формою 3.

Із витягу з функціональних обов`язків посадових осіб Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку по забезпеченню режимно-секретної діяльності та охорони державної таємниці судом встановлено, що начальник відділення Військової служби правопорядку зобов`язаний виконувати вимоги секретності, знати ступінь секретності робіт, що проводяться, правильно визначати гриф секретності документів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, використовувати необхідний обсяг секретної інформації, додержуватися вимог законодавства про державну таємницю.

Як свідчить наявний у матеріалах справи витяг із номенклатури посад працівників Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку погодженого управлінням СБУ в Черкаській області 25.05.2015 та затвердженого начальником Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку 28.05.2018 начальник відділення Військової служби правопорядку в м. Умані має право на відомості, що підпадають під гриф «таємно».

Отже позивач має допуск до державної таємниці за формою 3 та як начальник відділення Військової служби правопорядку в м. Умані у своїй діяльності має доступ до документів, що підпадають під гриф «таємно».

Як встановлено судом відповідно до наказу начальника Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку №169 від 11.08.2017, позивач, 11.08.2017, після прибуття із відрядження, приступив до виконання службових обов`язків начальника відділення Військової служби правопорядку.

Матеріали справи містять надані відповідачем докази того, що позивач не ознайомлений зі статтями Закону України «Про державну таємницю», функціональними обов`язками посадових осіб Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку по забезпеченню режимно-секретної діяльності та охорони державної таємниці івн. №426дск, відсутності при здачі заліків щодо охорони державної таємниці.

Також відсутність відмітки позивача у книзі щоденної видачі документів інв. 84нт у спірний період, що вказує на не отримання позивачем документів, що становлять державну таємницю.

Крім того, позивач у судовому засіданні зазначив, що після прибуття із відрядження він перебував на лікуванні, і службових обов`язків до часу звільнення не виконував.

Суд зазначає, що позивачем не виконано вимоги ст. 30 Закону України №3855-XII, в частині постійної роботи із відомостями, що становлять державну таємницю, оскільки матеріали справи не містять жодних належних та достовірних доказів які б свідчили про фактичну діяльність позивача із відомостями, що становлять державну таємницю у період із 11.08.2017 до моменту припинення допуску до роботи із відомостями, що містять державну таємниці, у зв`язку із звільненням у відставку, то

Суд зазначає, що сам по собі допуск до державної таємниці не є однозначною підставою для здійснення виплати Надбавки.

Таким чином відповідачем доведено відсутність підстав для отримання позивачем надбавки до посадового окладу у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці у період із 11.08.2017 по 18.04.2018.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає правомірними дії відповідача щодо не виплати позивачу Надбавки за період із 11.08.2017 по 18.04.2018, з огляду на відсутність фактичної діяльності із відомостями, що становлять державну таємницю.

Щодо інших позовних вимог то з огляду на їх похідний характер по відношенню до права позивача на надбавку до посадового окладу у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за період із 11.08.2017 по 18.04.2018, тому суд відмовляє у їх задоволенні у зв`язку із відсутністю такого права.

Крім того, судом не вирішувалось питання права позивача на надбавку до посадового окладу у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за період із 09.03.2017 по 11.08.2017, оскільки в силу ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, а зазначений період не входить в межі заявлених позивачем вимог.

Суд відхиляє посилання позивача на Інструкцію про розміри і порядок виплати надбавки військовослужбовцям і працівникам Збройних сил України у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, що введена в дію наказом Міністра оборони України №50 від 06.03.1995, оскільки на момент спірних правовідносин надбавки військовослужбовцям і працівникам Збройних сил України у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці здійснювались на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №411.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а у задоволенні вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 02.05.2019.

Суддя А.В. Руденко