Справа № 460/3125/18
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3771/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Довгої О.І., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Мельничук Б.Б.

за участі позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 що діють в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року (рішення ухвалене о у м. Рівне судом у складі головуючого судді Кошмелюк Т.О., повний текст судового рішення складено 20.02.2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 що діють в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до Костопільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2018 року позивачі в інтересах своєї неповнолітньої дитини звернулися до суду з адміністративним позовом до Костопільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області, про визнання протиправною відмови відповідача у видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ та зобов`язання відповідача оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII, без передачі будь-яких даних про дитину і про позивачів до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без відцифровування підпису особи, без відцифровування образу обличчя особи, без відцифровування відбитків пальців рук та без використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Позивачі позовні вимоги мотивували тим, що після досягнення 16-річного віку їхній син ОСОБА_3 звернувся до відповідача з письмовою заявою про видачу йому паспорта громадянина України у вигляді книжечки без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру. За результатами розгляду вказаної заяви відповідач повідомив про неможливість оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки, оскільки чинне законодавство передбачає видачу паспорта громадянина України лише у вигляді ID-картки. Таку відмову відповідача позивачі вважають протиправною, оскільки вона порушує права позивачів та їхньої дитини на свободу світогляду, віросповідання та фактично є втручанням в їх особисте духовне та сімейне життя. Просив позов задоволити.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржили ОСОБА_1 , ОСОБА_2 що діють в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачів, ОСОБА_3 , досяг 16-річного віку.

22.08.2018 ОСОБА_3 та позивачі звернулися до відповідача із спільною заявою про видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

Листом від 21.09.2018 №24/3К відповідач надав відповідь, у якій заначив, що Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 №5492-VI закріплені засади функціонування в України Єдиного державного демографічного реєстру. На виконання вказаного Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 затверджено зразки бланка, технічний опис та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України", а також постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №784 затверджено Порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації. За змістом вищезазначених нормативно-правових актів, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, в тому числі паспорт громадянина України, оформляються (включаючи етап подання заяви), із застосуванням засобів Реєстру. При внесені до Реєстру інформації про особу вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі, який є незмінним, та фіксується час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Для внесення інформації заявник особисто за власним бажання звертається до територіального органу/територіального підрозділу розпорядника Реєстру, чим дає згоду на обробку своїх персональних даних. Оформлення паспорта громадянина України, у інший спосіб та порядок, зокрема, без використання засобів Реєстру, без присвоєння УНЗР та обробки персональних даних, законом не передбачено. При цьому, в листі зазначено, що в разі незгоди з результатами розгляду звернення, згідно з статтями 15, 16 Закону України " Про звернення громадян".

Відповідно до ч. 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Водночас в подальшому суд першої інстанції в порушення ч. 3статті 291 КАС України приходить до помилкових висновків, які не відповідають висновкам Верховного Суду у зразковій справі № 806/3265/17 (далі - зразкова справа):

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 не звертався до територіального органу ДМС із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України у встановленому законодавством порядку, та не подавав до такого органу жодних документів, перелік яких визначений Постановою № 302».

Пункт сьомий статті 16 Закону України № 5492-VІ містить вичерпний перелік підстав для відмови в оформленні документа, зокрема, паспорта громадянина України, що видається вперше.

Тобто, відповідачем не приймалось рішення про відмову у видачі позивачу паспорта громадянина України в порядку частини сьомої статті 16 Закону України № 5492- VI, оскільки жодних особистих звернень позивача про оформлення та видачу паспорта громадина України в порядку Постанови № 302 не було.

Відтак, вказані помилкові висновки не відповідають висновкам суду у зразковій справі, чим порушено ч. 3 статті 291 КАС України, та не відповідають нормам матеріального права, зокрема суперечать пункту 13 розділу II Положення про паспорт, яким визначено перелік документів, необхідний для одержання паспорта громадянина у формі книжечки.

У своєму рішенні Велика Палата дійшла висновку, що норми Закону № 5492-VІ на відміну від норм Положення № 2503-ХІ1 (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по- батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституиії України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар.

При вирішенні спору Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що законодавець, приймаючи Закон №1474-VІІІ, яким внесено зміни до Закону № 5492-VІ, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України. На час звернення ОСОБА_4 до Відділу УДМС діяло два нормативних акта: Положення про паспорт № 2503-ХІІ і Постанова № 302, відповідно до яких особи, які раніше отримали паспорт, не зобов`язані звертатися за його обміном, при досягнені відповідного віку органи УДМС проводять вклеювання фотографії, тоді як особи, які змінили прізвище, чи у яких відбулися інші зміни персональних даних, зобов`язані отримувати новий паспорту формі Ю-картки, який має обмежувальний термін 10років (ч. 3 ст. 21 Закону №5492-VI), до якого вноситься більше персональних даних та який має унікальний номер запису у Реєстрі. При цьому, у жодному законі не зазначено, з якою метою встановлені такі обмеження, і чи є вони необхідними у демократичному суспільстві. Оскільки дії Відділу УДМС розглядаються як дії держави в цілому, і такі дії порушують основоположні права громадян, то вони визнаються протиправними».

Отже, рішення суду першої інстанції в порушення ч. 3 ст. 291 КАС України не відповідає висновкам Верховного Суду у зразковій справі про те, що:

на час звернення позивача до Відділу УДМС (як і наразі) діяло два нормативних акта: Положення про паспорт та закон про ЄДДР. Положення про паспорт і Постанова № 302:

норми Закону № 5492-VІ (далі - закон про ЄДДР) на відміну від норм Положення № 2503-ХІІ (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки;

визнано протиправною відмову територіального органу ДМС у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт.

Cудом першої інстанції у даній справі порушено норми п. 13 Положення про паспорт. На відміну від закону про ЄДДР Положення про паспорт не посилається на порядок видачі паспорта-книжечки, який встановлений Кабінетом Міністрів України. На відміну від закону про ЄДДР розділ II Положення про паспорт самостійно встановлює порядок видачі паспорта громадянина України у формі книжечки. Додатково це підтверджується і законом про ЄДДР, який передбачає лише видачу паспорта у формі Ю- картки та не регулює видачу паспорта громадянина України у формі книжечки.

Такий висновок наведений в абзаці 2 стор. 11 постанови Верховного Суду у зразковій справі, який є обов`язковим для розгляду судом типових справ відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України.

Тому, застосування закону про ЄДДР у правовідносинах, що регулюються Положенням про паспорт є неправомірним, оскільки це дві групи чинних нормативно-правових актів, що регулюють видачу різних документів. При цьому, пункт 3 Положення то паспорт підтверджує це, допускаючи видачу паспорта не лише у формі книжечки, але й у формі картки.

Отже, законодавець в чинному Положенні про паспорт передбачив існування двох форм паспорта: книжечки та картки. Постановою Верховного Суду у зразковій справі, як і рішенням суду у цій справі, підтверджено право на отримання паспорта у формі книжечки на підставі і порядку, визначеному Положенням про паспорт, а тому посилання суду першої інстанції на закон про ЄДДР та прийняту на його виконання постанову № 302 є неправомірним для отримання паспорта відповідно до Положення про паспорт, оскільки це суперечить статтям 19, 22, 32 Конституції України.

Відтак, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки ДМС відмовив неповнолітній дитині у видачі паспорту у формі книжечки не внаслідок того, що не подано необхідних документів, а через те, що паспорт, на думку відповідача, треба отримувати лише у формі ID-картки відповідно до закону про ЄДДР.

Дана обставина підтверджується відповіддю відповідача від 21.09.2018, доданою до позовної заяви.

При цьому, як правильно встановлено судом в оскаржуваному рішенні, відповідач роз`яснив позивачам можливість оскарження такої відмови до суду. Тобто, відповідач відмовив не у зв`язку із неподанням документів, а у зв`язку із його відмовою видавати паспорт-книжечку відповідно до Положення про паспорт.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв рішення, врахувавши лише позицію відповідача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 що діють в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 що діють в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 - задоволити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року у справі №460/3125/18 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправною відмову відділу Управління Державної міграційної служби України у видачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.

Зобов`язати Костопільський районний сектор Управління Державної міграційної служби України оформити та видати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. №2503-ХІІ.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді О. І. Довга
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 10.05.2019 року