Справа № 200/14579/18-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 р. Справа№200/14579/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., при секретарі судового засідання Притулі С.С., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом Селянського (фермерського) господарства “Артем” до Головного управління державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

за участю представників сторін:

представник позивача – не з’явився

представник відповідача - Пономарьов А.О., довіреність від 21.02.2018 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Селянське (фермерське) господарство “Артем” звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 30.11.2018 року та № від 30.11.2018 року, прийняті Головним управлінням ДФС у Донецькій області;

- витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на помилкових судженнях суб’єкта владних повноважень, що викладено в акті перевірки, а тому підлягають скасуванню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 200/14579/18-а за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22 січня 2019 року.

04.01.2019 року від відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, в якому ГУ ДФС в Донецькій області просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з підстав викладених в позовній заяві.

Підготовче засідання, призначене на 22 січня 2019 року відкладено до 05 лютого 2019 року у зв’язку із знаходженням судді Кочанової П.В. на лікарняному з 14.01.2019 року.

В підготовчому засіданні 05 лютого 2019 року Донецьким окружним адміністративним судом оголошено перерву до 19 лютого 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів та оголошено перерву до 12 березня 2019 року.

В підготовчому засіданні 12 березня 2019 року Донецьким окружним адміністративним судом була оголошена перерва до 19 березня 2019 року.

18 березня 2019 року через відділ документообігу та архівної роботи суду позивачем надана заява про зменшення позовних вимог, в якій просив суд викласти позовні вимоги в наступній редакції:

«1.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2018 р. в частині збільшення суми грошового зобов’язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 2 579 732,00 грн. в тому числі за податковим зобов’язанням 1 626 555,00 грн., та за штрафними санкціями 953 177,00 грн. прийняте Головним управлінням ДФС у Донецькій області.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2018 р. прийняте Головним управлінням ДФС у Донецькій області.

Так, позивач зазначив, що у податкове повідомлення – рішення від 30.11.2018 року увійшла сума податкового зобов’язання 143 254,00 грн., яка була нарахована позивачу за порушення п.п. «а» п. 185.1, п. 188.1 ПКУ, а саме позивач не визначив суму податкових зобов’язань з вартості безоплатної передачі товарів (основних засобів) у розмірі 101 339,00 грн. та за не визначення бази оподаткування з ПДВ з постачання товарів (пшениці, кукурудзи) з вартості реалізації за договірною ціною, яка є нижчою ніж мінімальна ціна на об’єкти державного цінового регулювання, яка установлена наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 305 від 14.09.2016 року в результаті чого занижено суму податкових зобов’язань у розмірі 42 185,00 грн. А тому, позивачем рішення від 30.11.2018 року № в цій частині не оскаржується.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року заяву позивача про зменшення позовних вимог задоволено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.04.2019 року о 14 год. 00. хв.

В судовому засіданні 02.04.2019 року оголошено перерву до 19.04.2019 року на 10 год. 30 хв.

У судовому засіданні 19.04.2019 року оголошено перерву до 22.04.2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.04.2019 року зупинено провадження у справі № 200/14579/18-а до 02.05.2019 року до 10 год.00 хв.

26.04.2019 року від позивача до суду надійшла заява, в якій останній просив суд долучити до матеріалів справи додаткові докази та розглянути справу 02.05.2019 року без участі повноважного представника останнього. Просив позовні вимоги задовольнити.

Протокольною ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.05.2019 року поновлено провадження у справі № 200/14579/18.

В судове засідання 02.05.2019 року з’явився повноважний представник відповідача, та підтримав свої вимоги викладені у відзиві на адміністративний позов, представник позивача не з’явився, проте просив розглянути справу без участі останнього.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Як слідує з матеріалів справи відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 77.1, пункту 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового Кодексу України та відповідно до плану – графіку проведення документальних перевірок на вересень 2018 року, на підставі наказу №1566 від 07.09.2018 проведена документальна планова виїзна перевірка Селянського (фермерського) господарства «Артем», (СФГ«Артем») з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2016 року по 30.06.2018 року, з питань єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 30.06.2018 року відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами перевірки складено акт від 24.10.2018 № 1225/05-99-14-12-31222286 та встановлено порушення:

- п. 292-1.1 ст. 292 ПКУ, п.п. 295.9.1 ст. 295 Податкового кодексу України внаслідок чого безпідставно занижено суму єдиного податку за землі водного фонду за 2016 рік на 1301, 86 грн.

- пп. "а" п. 185.1, п. 188.1, п. 198.1, п.198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України , п.п.7 п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 159/28289 в результаті чого занижено суму податку що підлягає сплаті в бюджет у розмірі 1 769 809,00 грн., т.ч. за вересень 2016 року – 276 234,00 грн., жовтень 2016 року – 178 916,00 грн., грудень 2016 року – 509 615,00 грн., січень 2017 року – 79 694,00 грн., лютий 2017 року -334 472,00 грн., березень 2017 року – 13021,00 грн., вересень 2017 року – 14 894,00 грн., грудень 2017-284 627,00 грн., січень 2018 року – 78 336,00 грн. та завищено суму від’ємне значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2018 у розмірі 74 952,00 грн. ( у т.ч. :

- сума ПДВ, що підлягає сплаті в бюджет у розмірі 143 524,00 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивачем ця сума не оскаржується );

- сума ПДВ, що підлягає сплаті в бюджет у розмірі 1 626 285,00 грн. та завищено суму від’ємне значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2018 у розмірі 74 952,00 грн.)

- ст. 289 ПКУ внаслідок чого занижено суму орендної плати за землю на 2017 рік на 1073,6 грн.;

- абз. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України та п. 3.1, п. 3.2, п. 3.3, п. 3.4, п. 3.5, п.3.6 розділу ІІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4, в частині надання Податкових розрахунків за III-IV квартали 2016 року, IV квартал 2017 року з недостовірними даними.

- пп. 14.180 п. 14.1 ст. 14, абз. 2 п. 57.1 ст. 57, п. 164.5 ст. 164 пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України в частині заниження бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб з приводу не застосування коефіцієнта до доходів виданих фізичним особам за надання в оренду земельної частки (паю) у негрошовій формі, внаслідок чого не утриманий податок на доходи фізичних осіб за перевірений період в сумі 48 211,05 грн., а саме: за вересень 2016 року в сумі 5 385,36 грн., за листопад 2016 року в сумі 6 852,96 грн., за грудень 2016 року в сумі 10 541,40 грн., за жовтень 2017 року в сумі 4 653,80 грн., за листопад 2017 року в сумі 3 239,02 грн., за грудень 2017 року в сумі 17 538,51 грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки контролюючим органом 30 листопада 2018 року було винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , яким СФГ «Артем» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість та застосовано штрафні санкції на загальну суму 2 722 976,00 гривень, з яких за податковими зобов’язаннями- + 1 769 809,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 953 177,00 грн.

- № , яким СФГ «Артем» яким зменшено розмір від’ємного значення суми податку на додану вартість: декларація № реєстрації в контролюючому органі , дата реєстрації в контролюючому органі 19.07.18, звітний період, за який подано декларацію 06.2018, сума завищення від’ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 74 952,0 грн. у тому числі штрафні (фінансові) санкції (штраф), грн. 0.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями № від 30.11.2018 року в частині збільшення суми грошового зобов’язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 2 579 732,00 грн. в тому числі за податковим зобов’язанням 1 626 555,00 грн., та за штрафними санкціями 953 177,00 грн. та № від 30.11.2018 р. прийнятими Головним управлінням ДФС у Донецькій області звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України)(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, пунктом 6.1 статті 6 ПК України встановлено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 8.1 статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Податок на додану вартість належить до загальнодержавних податків (підпункт 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.8 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Під витратами, відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України розуміється сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1статті 14 ПК України).

Податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (підпункт 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 14.1.181 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (пункт 15.1 статті 15 ПК України).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 ПК України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Згідно з пунктом 41.3 статті 41 ПК України повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 58.1 статті 58 ПК України визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної, у випадках, передбачених цим Кодексом; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2. пункту 75.1 статті 75ПК Украйни визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

Відповідно до статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1. статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-XIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (стаття 2 Закону).

Згідно з пунктом 2 статті 3 Закону фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Бухгалтерський облік є обов'язковими видом обліку, який ведеться підприємством.

Статтею 4 Закону передбачено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах: превалювання сутності на формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з їх юридичної форми.

Відповідно до статті 8 Закону відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Таким чином, господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначено також підпунктом 1.2 пункту 1 та підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (далі - Положення).

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксуються та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Згідно з пунктом 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи. Від імені яких складений документи, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Отже формування податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З огляду на наведені приписи податкового законодавства, суми податку на додану вартість для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Перевіряючи правомірність віднесення позивачем сум по вищезазначеним господарським операціям до складу витрат, які підлягають оподаткуванню та формування податкового кредиту ПДВ, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Відповідно до абзацу 11 вищезазначеної статті Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За правилами частини першої ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до вимог п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно абзацу другого пункту 2.1 зазначеного Положення, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З матеріалів справи судом встановлено, що між ТОВ «ИКНАТОН» та С(Ф)Г «Артем» (Покупець) укладено договір № 15/11/1 від 15.11.2017 року, згідно якого постачальник зобов’язується постачати (передавати у власність Покупця) Товар, визначений в п. 2.1 цього Договору для використання його у підприємницькій діяльності, а Покупець зобов’язується прийняти та оплатити товар на умовах цього договору.

Згідно п. 2 Договору, предметом поставки є добриво Нітроамофоска NPK 16:16:16, код УКТЗЕД у асортименті, та якості, яка визначається сторонами у попередньому замовленні здійсненому у довільній формі та фіксується у первинних документах виданих за результатами такої господарської діяльності. Товар поставляється у кількості 200 тон. Товар, вказаний в п. 2.1 цього Договору, може поставлятися Покупцю партіями.

Відповідно до п. 3.1 Договору поставка товарів здійснюється Постачальником в межах наявного у нього асортименту протягом строку дії Договору протягом строку дії Договору відповідно до Замовлення Покупця, в якому визначається асортимент (вид) та обсяг товару (кількість), ціна за одиницю товару, загальна ціна партії товару, адресу поставки та інші умови. Замовлення може проводитись шляхом листування, телеграмою, через телефонний або факсимільний зв'язок, по електронній пошті e-mail або надаватися через представника Постачальника, в тому числі усній формі.

Вартість товару встановлюється в розмірі 11 880,00 грн. за 1 тону. Загальна вартість усього об’єму Товару за цим Договором складає 2 376 000 грн. (включно з ПДВ). Оплата за кожну поставлену партію товару здійснюється шляхом перерахунку коштів у національній валюті на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 15 днів з моменту поставки відповідної партії товару , або у строк попередньо погоджений Сторонами у замовленні. Днем виконання обов’язку Покупця по сплаті товару вважається день проведення банком Покупця операції з перерахування коштів (п. 4 Договору).

Відповідно до п. 7.1, даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом одного року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх обов’язків.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій між Позивачем та ТОВ «ИКНАТОН» надано:

- Видаткові накладні № 18, 19, 20 від 20.11.2017 року на суму 594 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 99 000,00 грн., товарно – транспортну накладні №№ 21, 22, 23, 24, 25,26 від 20.11.2017 року, податкові накладні № 18, 19, 20 від 20.11.2017 року на суму всього 594 000, 00 грн., в тому числі ПДВ 99 000,00 грн.;

- Платіжні доручення № 620 від 08.02.2018 року на суму 400 000,00 грн., № 624 від 12.02.2018 року на суму 570 000,00 грн., № 625 від 14.02.2018 року на суму 330 000,00 грн. , № 626 від 14.02.2108 року на суму 150 000,00 грн., № 628 від 15.02.2108 року на суму 150 000,00 грн., № 630 від 16.02.2018 року на суму 549 320,00 грн., з призначенням платежу оплата за нітроамофоску згідно договору № 15/11/1 від 15.11.2017 року;

- Акти від 30.11.2017 року про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин за листопад 2017 року (т.1, а.с. 58 -90).

Судом встановлено, що 01.09.2016 року між позивачем та ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» укладено договір поставки № 277, згідно якого постачальник зобов’язується постачати і передавати на умовах даного Договору Товар у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити на умовах і у порядку, визначених цим Договором , Товар в асортименті, кількості та за цінами, погодженими сторонами та зазначеними у документах (накладних, деклараціях), що підтверджують факт отримання товару і являються невід’ємною частиною договору.

Право власності на Товар, а також всі ризики пошкодження та/або загублення Товару переходить від Постачальника до Покупця відповідно до умов постачання – EXW, м. Київ, відповідно до Офіційних правил тлумачення торгових строків Міжнародної торгової палати (ІНКОТЕРМС) в редакції 2010 року.

Відповідно до п. 1.3 Договору, прийом Товару за кількістю та якості відбувається відповідно вимогам Інструкції про порядок прийому продукції виробничо – технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 року № П-6 та Інструкції про порядок прийому продукції виробничо – технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженою Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року № П-7.

Пунктом 2.1. Договору, постачальник приймає від Покупця Замовлення (в письмовій або усній формі) на поставку Товару та погоджує, а при неможливості виконання Замовлення відмовляє Покупцеві у його погодженні у 2-во денний термін з дня отримання Замовлення та здійснює поставку згідно базису визначеного Сторонами відповідно до п. 1.2 Договору.

Ціна, асортимент та інші характеристики Товарів, що постачаються, зазначаються у видатковій накладній. Постачальник зобов’язується надати разом з кожною поставкою Товару наступні документи: видаткову накладну, податкову накладну, в разі повернення товару покупцем – коригувальну накладну (п.п. 2.4, 2.5 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору ціна на Товар формується в українській національній валюті з урахуванням ПДВ, вказується у погодженому між Сторонами замовленні (в письмовій або усній формі) та накладних.

Пунктом 4.5 Договору Покупець зобов’язаний оплачувати кожну партію переданого Постачальником Товару не пізніше (десяти) календарних днів з дня отримання Товару. Оплата за Товар, переданий Постачальником Покупцю по кожній накладній здійснюється Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє 31 грудня 2016 року. Термін дії цього Договору автоматично продовжується на невизначений строк у випадку, коли жодна із сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої участі в цьому Договорі, але не менше як за 30 календарних днів до закінчення терміну його дії (п.п. 7.1, 7.2 Договору).

Відповідно до п. 9.3 Договору передбачено, що будь – які зміни чи доповнення до цього Договору, за винятком положень, передбачених п. 4 Договору оформлюються сторонами шляхом укладання додаткових угод, які є невід’ємними частинами цього Договору.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій між Позивачем та ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» надано:

- Сертифікат якості № 6393 азофоска (Нітроамофоска);

- платіжне доручення № 299 від 02.09.2016 року у сумі 1 504 000,00 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 368 від 02.09.2016 року ПДВ 20% 250 666,67 грн.», рахунок на оплату № 368 від 02.09.2016 року, податкову накладну № 2 від 02.09.2016 року всього на суму 1 504 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 250 666,67 грн., квитанцію № 1 від 13.09.2016 року реєстраційний номер , видаткову накладну № 995 від 02.09.2016 року всього на суму 216 200,00 грн., товарно-транспортну накладну № 995/1 від 02.09.2016 року, видаткову накладну № 997 від 05.09.2016 року всього на суму 216 200,00 грн., товарно-транспортну накладну № 997/1 від 05.09.2016 року, видаткову накладну № 998 від 07.09.2016 року всього на суму 216 200,00 грн., товарно-транспортну накладну № 998/1 від 07.09.2016 року, видаткову накладну № 999 від 09.09.2016 року всього на суму 216 200,00 грн., товарно-транспортну накладну № 999/1 від 09.09.2016 року, видаткову накладну № 1002 від 19.09.2016 року всього на суму 206 800,00 грн., товарно-транспортну накладну № 1002/1 від 19.09.2016 року, видаткову накладну № 996 від 21.09.2016 року всього на суму 216 200,00 грн., товарно-транспортну накладну № 996/1 від 21.09.2016 року, видаткову накладну № 1003 від 23.09.2016 року всього на суму 216 200,00 грн., товарно-транспортну накладну № 1003/1 від 23.09.2016 року,

- платіжне доручення № 347 від 13.09.2016 року на суму 1 517 207,00 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 385 від 13.09.2016 року ПДВ 20% 252 867,83 грн.», рахунок на оплату № 385 від 13.09.2016 року згідно договору поставки № 277 від 01.09.2016 року, податкову накладну № 101 від 13.09.2016 року всього на суму 151,72 грн. в т.ч. ПДВ 25,29 грн., квитанцію № 1 від 28.09.2016 року реєстраційний номер , розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 31.10.2016 року порядковий номер 152 до податкової накладної від 13.09.2016 року № 101, причина коригування – виправлення помилки, Розділ А: І. Сума коригування податкового зобов’язання та податкового кредиту у тому числі 252 842,55 грн., ІІ сума коригування податкового зобов’язання та податкового кредиту за основною ставкою 252 842,55 грн., IV Усього підлягають коригуванню обсяги постачання без урахування ПДВ, що оподатковуються за основною ставкою (-)(+) (код ставки 20) 1 264 212,74 грн., квитанцію № 1 від 31.10.2016 року реєстраційний номер , видаткову накладну № 1004 від 27.09.2016 року всього на суму 216 200,00 грн., товарно-транспортну накладну № 1004/1 від 27.09.2016 року, видаткову накладну № 1006 від 29.09.2016 року всього на суму 216 200,00 грн., товарно-транспортну накладну № 1006/1 від 29.09.2016 року, видаткову накладну № 1007 від 03.10.2016 року всього на суму 216 200,00 грн., товарно-транспортну накладну № 1007/1 від 23.09.2016 року, видаткову накладну № 1008 від 05.10.2016 року всього на суму 220 007,00 грн., товарно-транспортну накладну № 1008/1 від 05.10.2016 року, видаткову накладну № 1081 від 07.10.2016 року всього на суму 216 200,00 грн., товарно-транспортну накладну № 1081/1 від 07.10.2016 року, видаткову накладну № 1085 від 10.10.2016 року всього на суму 216 200,00 грн., товарно-транспортну накладну № 1085/1 від 10.10.2016 року, видаткову накладну № 1094 від 12.10.2016 року всього на суму 216 200,00 грн., товарно-транспортну накладну № 1094/1 від 12.10.2016 року;

- платіжне доручення № 448 від 31.10.2016 року на суму 200 220,00 грн. призначення платежу ««оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 405 від 31.10.2016 року ПДВ 20% 33 370,00 грн.», видаткову накладну № 1108 від 31.10.2016 року на суму 200 220,00 грн. в т.ч. ПДВ 33 370,00 грн., товарно – транспортну накладну № 1108/1 від 31.10.2016 року, податкову накладну № 157 від 31.10.2016 року на суму 200 220,00 грн. в.ч. ПДВ 33 370,00 грн., квитанцію № 1 від 02.11.2016 року реєстраційний № .

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05.09.2016 року СФГ «Артем» укладено договір поставки №03/09 з Постачальником ТОВ «Гермес груп ЛТД».

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов’язується поставити Покупцеві мінеральні добрива, а Покупець зобов’язується прийняти та оплатити товар.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що кількість, асортимент та ціна товару узгоджуються сторонами та відображаються у видаткових накладних.

Згідно п. 2.1 Договору, Ціна одиниці товару та загальна вартість товару зазначені в рахунку-фактурі та видатковій накладній.

Також, п. 2.2 Договору передбачено, що загальна вартість договору визначається згідно видатковим накладним та рахункам –фактурам.

Оплата за товар здійснюється покупцем на підставі рахунку-фактури шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п.2.3 Договору).

Пунктом 2.4 Договору передбачено, що у випадку доставки товару постачальником на склад покупця, витрати на транспортування товару враховуються у вартість товару.

Покупець з моменту отримання рахунку-фактури протягом 3 банківських днів проводить оплату за товар у розмірі 100% від вартості партії товару (п. 2.5 Договору)

Відповідно до п.3.1 Договору, Поставка товару здійснюється самовивозом –автотранспортом покупця на умовах EXW (склад постачальника м. Краматорськ, вул. Щербакова), або доставкою-постачальник на умовах DDP (склад покупця с.Марково, Костянтинівський р-н).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що Постачальник зобов’язаний передати покупцю товар, придатний для застосування. Якість товару повинна відповідати ДСТУ. Товар надається в тарі в упаковці (п. 4.2 Договору).

Відповідно до п. 8.1, даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2016 року, але до повного виконання сторонами зобов’язань по даному договору.

Договір підписано від імені постачальника – ОСОБА_4, від імені покупця ОСОБА_5 та скріплено печаткою обох сторін.

До вказаного договору надано сертифікат якості 6361 Азофоса (нітроаммофоска) на партію 410 Маса нетто 63,8т, маса брутто 63,979т, найменування тари –п/пр. мішок 50кг, кількість тари 1276.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій між Позивачем та ТОВ «Гермес груп ЛТД» надано:

- виписку банку ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», рух коштів ТОВ «Гермес груп ЛТД» з дати 01.02.2016 року по 23.11.2018 року;

- податкову накладну № 1 від 07.09.2016 року на суму 240 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., квитанцію № 1 від 13.09.2016 року реєстраційний номер , платіжне доручення № 307 від 07.09.2016 року на суму 240 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 5 від 07.09.2016 року ПДВ 20% 40 000,00 грн.», видаткову накладну № 5 від 12.09.2016 року на суму 240 000,00 грн., товарно – транспортну накладну № 27/Н від 12.09.2016 року;

- платіжне доручення № 308 від 07.09.2016 року на суму 230 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 6 від 07.09.2016 року ПДВ 20% 38 333,33 грн.», видаткову накладну № 7 від 12.09.2016 року на суму 230 000,00 грн., товарно – транспортну накладну № 30/Н від 12.09.2016 року, податкову накладну № 3 від 07.09.2016 року всього на суму 230 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 38 333,33 грн., квитанцію № 1 від 13.09.2016 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 310 від 07.09.2016 року на суму 240 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 7 від 07.09.2016 року ПДВ 20% 40 000,00 грн.», видаткову накладну № 6 від 12.09.2016 року на суму 240 000,00 грн., товарно – транспортну накладну № 29/Н від 12.09.2016 року, податкову накладну № 2 від 07.09.2016 року всього на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., квитанцію № 1 від 13.09.2016 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 312 від 07.09.2016 року на суму 210 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 8 від 07.09.2016 року ПДВ 20% 35 000,00 грн.», видаткову накладну № 8 від 13.09.2016 року на суму 210 000,00 грн., товарно – транспортну накладну № 37/Н від 13.09.2016 року, податкову накладну № 4 від 07.09.2016 року всього на суму 210 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 35 000,00 грн., квитанцію № 1 від 13.09.2016 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 314 від 07.09.2016 року на суму 220 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 9 від 07.09.2016 року ПДВ 20% 36 666,67 грн.», видаткову накладну № 9 від 13.09.2016 року на суму 220 000,00 грн., товарно – транспортну накладну № 39/Н від 13.09.2016 року, податкову накладну № 5 від 07.09.2016 року всього на суму 220 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 36 666,67 грн., квитанцію № 1 від 13.09.2016 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 317 від 07.09.2016 року на суму 190 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 10 від 07.09.2016 року ПДВ 20% 31 666,67 грн.», видаткову накладну № 10 від 13.09.2016 року на суму 190 000,00 грн., товарно – транспортну накладну № 41/Н від 13.09.2016 року, податкову накладну № 6 від 07.09.2016 року всього на суму 190 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 31 666,67 грн., квитанцію № 1 від 13.09.2016 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 319 від 07.09.2016 року на суму 170 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку №11 від 07.09.2016 року ПДВ 20% 28 333,33 грн.», видаткову накладну № 11 від 13.09.2016 року на суму 170 000,00 грн., товарно – транспортну накладну № 42/Н від 13.09.2016 року, податкову накладну № 7 від 07.09.2016 року всього на суму 170 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 28 333,33 грн., квитанцію № 1 від 14.09.2016 року реєстраційний номер 916738504;

- платіжне доручення № 339 від 12.09.2016 року на суму 210 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 12 від 12.09.2016 року ПДВ 20% 35 000,00 грн.», видаткову накладну № 12 від 15.09.2016 року на суму 210 000,00 грн., товарно – транспортну накладну № 21/Чт від 15.09.2016 року, податкову накладну № 8 від 12.09.2016 року всього на суму 210 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 35 000,00 грн., квитанцію № 1 від 15.09.2016 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 340 від 12.09.2016 року на суму 200 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку №13 від 12.09.2016 року ПДВ 20% 33 333,33 грн.», видаткову накладну № 13 від 15.09.2016 року на суму 200 000,00 грн., товарно – транспортну накладну № 22/Чт від 15.09.2016 року, податкову накладну № 9 від 12.09.2016 року всього на суму 200 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 33 333,33 грн., квитанцію № 1 від 15.09.2016 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 341 від 12.09.2016 року на суму 190 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 14 від 12.09.2016 року ПДВ 20% 31 666,67 грн.», видаткову накладну № 14 від 15.09.2016 року на суму 190 000,00 грн., товарно – транспортну накладну № 23/Чт від 15.09.2016 року, податкову накладну № 10 від 12.09.2016 року всього на суму 190 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 31 666,67 грн., квитанцію № 1 від 15.09.2016 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 342 від 12.09.2016 року на суму 230 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 15 від 12.09.2016 року ПДВ 20% 38 333,33 грн.», видаткову накладну № 15 від 16.09.2016 року на суму 230 000,00 грн., товарно – транспортну накладну № 26/Чт від 16.09.2016 року, податкову накладну № 11 від 12.09.2016 року всього на суму 230 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 38 333,33 грн., квитанцію № 1 від 15.09.2016 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 343 від 12.09.2016 року на суму 230 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 16 від 12.09.2016 року ПДВ 20% 38 333,33 грн.», видаткову накладну № 16 від 16.09.2016 року на суму 230 000,00 грн., товарно – транспортну накладну № 28/GN від 16.09.2016 року, податкову накладну № 12 від 12.09.2016 року всього на суму 230 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 38 333,33 грн., квитанцію № 1 від 15.09.2016 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 344 від 12.09.2016 року на суму 220 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 17 від 12.09.2016 року ПДВ 20% 36 666,67 грн.», видаткову накладну № 17 від 16.09.2016 року на суму 220 000,00 грн., товарно – транспортну накладну № 30/GN від 16.09.2016 року, податкову накладну № 13 від 12.09.2016 року всього на суму 220 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 36 666,67 грн., квитанцію № 1 від 15.09.2016 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 345 від 12.09.2016 року на суму 220 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 17 від 12.09.2016 року ПДВ 20% 36 666,67 грн.», видаткову накладну № 18 від 16.09.2016 року на суму 220 000,00 грн., товарно – транспортну накладну № 32/GN від 16.09.2016 року, податкову накладну № 14 від 12.09.2016 року всього на суму 220 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 36 666,67 грн., квитанцію № 1 від 15.09.2016 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 353 від 15.09.2016 року на суму 240 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 20 від 15.09.2016 року ПДВ 20% 40 000,00 грн.», видаткову накладну № 03-1 від 15.09.2016 року на суму 240 000,00 грн., товарно – транспортну накладну № 01/ФА від 15.09.2016 року, податкову накладну № 15 від 15.09.2016 року всього на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., квитанцію № 1 від 16.09.2016 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 354 від 15.09.2016 року на суму 170 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 19 від 15.09.2016 року ПДВ 20% 28 333,33 грн.», видаткову накладну № 04-1 від 13.09.2016 року на суму 170 000,00 грн., товарно – транспортну накладну № 2/ФФ від 15.09.2016 року, податкову накладну № 17 від 15.09.2016 року всього на суму 170 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 28 333,33 грн., квитанцію № 1 від 06.02.2016 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 364 від 16.09.2016 року на суму 240 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 22 від 16.09.2016 року ПДВ 20% 40 000,00 грн.», податкову накладну № 16 від 16.09.2016 року всього на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., квитанцію № 1 від 06.02.2017 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 365 від 16.09.2016 року на суму 240 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 23 від 16.09.2016 року ПДВ 20% 40 000,00 грн.», податкову накладну № 18 від 16.09.2016 року всього на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., квитанцію № 1 від 06.02.2017 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 366 від 16.09.2016 року на суму 240 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 24 від 16.09.2016 року ПДВ 20% 40 000,00 грн.», податкову накладну № 19 від 16.09.2016 року всього на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., квитанцію № 1 від 06.02.2017 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 367 від 16.09.2016 року на суму 240 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 25 від 16.09.2016 року ПДВ 20% 40000,00 грн.», податкову накладну № 20 від 16.09.2016 року всього на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., квитанцію № 1 від 06.02.2017 року реєстраційний номер ;

- платіжне доручення № 368 від 16.09.2016 року на суму 240 000 грн. призначення платежу «оплата за нітроамофоску згідно рахунку № 26 від 16.09.2016 року ПДВ 20% 40000,00 грн.», податкову накладну № 21 від 16.09.2016 року всього на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., квитанцію № 1 від 06.02.2017 року реєстраційний номер ;

- видаткові накладні №№ 1, 2 від 09.12.2016 року на суму 200 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 33 333,33 грн., товарно – транспортні накладні №№ 01/Вт, 02/Вт від 09.12.2016 року, №№ 3, 4 від 09.12.2016 року на суму 200 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 33 333,33 грн., товарно – транспортні накладні №№ 03/Ср, 04/Ср від 10.12.2016 року, №№ 5, 6 від 11.12.2016 року на суму 200 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 33 333,33 грн., товарно – транспортні накладні №№ 01/Чт, 02/Чт від 11.12.2016 року (т. 1, а.с. 136-227);

- Акти від 30.09.2016 року про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин за вересень 2016 року (т.1, а.с. 228 -230 );

- Акти від 28.02.2017 року про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин за лютий 2016 року (т.1, а.с. 231 -233);

- Акти від 30.10.2016 року про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин за жовтень 2016 року (т.1, а.с. 234 -237).

Також, судом встановлено, що згідно Договору № 1 на транспортні послуги від 01.09.2016 року між Фізичною особою – підприємцем ОСОБА_7 та СФГ «Артем» (замовник), замовник замовляє, а виконавець зобов’язується надати транспортні послуги з перевезень вантажу згідно заявки замовника. Вартість послуг узгоджується сторонами згідно заявки, розрахунок здійснюється в готівковій та безготівковій формі ( п. 3.1 Договору).

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що за фактом виконання перевезення сторони складають та підписують акт надання послуг.

Відповідно до п. 7.6 Договору, договір вступає в силу з моменту підписання і діє протягом одного року (т. 2, а.с. 30-31).

Згідно платіжних доручень № 399 від 07.10.2016 року сплачено ФОП ОСОБА_7 43700, 00 грн. «призначення платежу – сплата за автопослуги згідно рахунку № 1 від 21.09.2016 року. Без ПДВ», № 412 від 18.10.2016 року сплачено ФОП ОСОБА_8, 50 000, 00 грн. «призначення платежу – сплата за автопослуги згідно рахунку № 2,3 від 15.10.2016 та 17.10.2016 року. Без ПДВ» (т.2, а.с. 32).

Згідно Довідки № 06/03 від 06.03.2019 року станом на 06.03.2019 року за надані послуги з автоперевезення заборгованість СФГ «Артем» перед ФОП ОСОБА_8 складає 12 000,00 грн. згідно акту звірки б/н за період з 01.12.2106 року по 06.03.2019 рік (т. 2, а.с. 46).

Між цим, позивачем було надано суду уточнюючу Довідку № 24/04 від 24.04.2019 року згідно якої сума заборгованості перед ФОП ОСОБА_7 складає 14130,0 грн.

Також, судом встановлено, що згідно Акту наданих послуг № 25 від 31.10.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 2130,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 11 від 03.10.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 11 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 2300,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 12 від 05.10.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 2200,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 15 від 07.10.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 2300,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 16 від 10.10.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2106 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 16100,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 17 від 12.10.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2106 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 16100,00 грн.(т.2, а.с. 51- 55).

Як вбачається з матеріалів справи СФГ «Артем» отримано від ТОВ «Гермес Груп ЛТД» через ФОП ОСОБА_8 відповідно до накладної № 398 від 12.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 24т., накладної № 399 від 12.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 24т., накладної № 400 від 12.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 23т., накладної № 401 від 13.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 21т., накладної № 402 від 13.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 22т., накладної № 403 від 13.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 19т., накладної № 404 від 13.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 17т., накладної № 405 від 15.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 21т., накладної № 406 від 15.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 20т., накладної № 407 від 15.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 19т., накладної № 408 від 15.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 24т., накладної № 409 від 15.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 17т., накладної № 410 від 16.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 23т., накладної № 411 від 16.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 23т., накладної № 412 від 16.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 22т., накладної № 413 від 16.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 22т., накладної № 645 від 09.12.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 20т., накладної № 646 від 09.12.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 20т., накладної № 647 від 10.12.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 20т., накладної № 648 від 10.12.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 20т., накладної № 649 від 11.12.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 20т., накладної № 650 від 11.12.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 20т.,. (т.2, а.с. 57-78).

Так, згідно Акту наданих послуг № 1 від 12.12.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 12 100,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 1 від 13.09.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 15 000,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 14 від 15.09.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 4100,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 2 від 16.09.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 15000,00 грн. (т.2, а.с. 79-82 )

Як вбачається з матеріалів справи СФГ «Артем» отримано від ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» через ФОП ОСОБА_8 відповідно до: накладної № 342 від 02.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 23т., накладної № 343 від 05.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 23т., накладної № 344 від 07.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 23т., накладної № 345 від 07.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 23т., накладної № 428 від 19.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 22т., накладної № 432 від 21.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 23т., накладної № 433 від 23.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 23т., накладної № 458 від 27.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 23т., накладної № 462 від 29.09.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 23т., накладної № 471 від 03.10.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 23т., накладної № 472 від 05.10.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 23,405105 кг., накладної № 473 від 07.10.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 23т., накладної № 474 від 10.10.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 23т., накладної № 475 від 12.10.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 23т., накладної № 551 від 31.10.2016 року «Нітроамофоска» у кількості 21,3300 кг.(т.2, а.с. 83-97)

Згідно Акту наданих послуг № 3 від 02.09.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 2300,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 4 від 05.09.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 2300,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 5 від 07.09.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 2300,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 6 від 09.09.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 2300,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 7 від 19.09.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 2200,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 8 від 21.09.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 2300,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 13 від 23.09.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 2300,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 9 від 27.09.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 2300,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 10 від 29.09.2016 року ФОП ОСОБА_7 згідно договору № 1 від 01.09.2016 року були виконані роботи з вантажоперевезення, загальна вартість робіт 2300,00 грн.

Крім цього, судом встановлено, що 01.02.2016 року між ФОП ОСОБА_7 (Орендар) та ОСОБА_10 (Орендодавець) було укладено договір найму транспортного засобу з екіпажем (водієм), згідно якого наймодавець зобов’язується передати наймачу у тимчасове володіння та користування вантажний автомобіль (тягач), визначений в цьому Договорі, Наймач зобов’язується прийняти в тимчасове володіння та користування автомобіль і зобов’язується сплачувати наймодавцю плату. Під автомобілем розуміється вантажний автомобіль марки VOLVO FN 440, сідловий тягач –Е, державний номер НОМЕР_1, дата випуску 2006 рік (п. 1 Договору). Також, у вказаному договорі зазначено, що автомобіль використовуватиметься наймачем з метою перевезення вантажу, територія поїздок автомобіля – Україна (п. 2 Договору).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що строк найму становить один рік, та згідно п. 9.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань за цим договором.

Також, судом встановлено, що 16.12.2002 року між ТОВ «Дружба» та СФГ «Артем» укладено договір № б/н, згідно п. 1.1 якого, продавець продає, а покупець купує нерухоме майно будівель струму і машино - тракторного парку згідно інвентарних карток в наступному складі: будівля складів в кількості 5 штук, будівля вагової з цегли, слесарка з шлакоблоку, будівля механічної майстерні з цегли, склад запасних частин з цегли, святкове з цегли і склад ПММ з шлакоблоку (т. 2, а.с. 49).

Згідно Акту – прийому – передачі від 16.12.2002 року продавець передав, а покупець прийняв продане майно в складі: будівля складів в кількості 5 штук, будівля вагової з цегли, слесарка з шлакоблоку, будівля механічної майстерні з цегли, склад запасних частин з цегли, святкове з цегли і склад ПММ з шлакоблоку (т. 2, а.с. 50).

Крім того, позивачем надано до суду зведено – оцінювальний акт по будиноволодінню № 1а, селище Маркове, вул. Молодогвардійців, яка належить СФГ «Артем» (т. 2, а.с. 48).

При цьому, суд зазначає, що усі податкові накладні, виписані на адресу Селянського (фермерського) господарства «Артем» його постачальниками ТОВ «Гермес Груп ЛТД», ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» та ТОВ «ІКНАТОН» зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а, відтак пройшли моніторинг і є достатньою підставою для формування податкового кредиту та не потребують будь-якого додаткового підтвердження.

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Щодо посилань відповідача на недоліки в заповненні ТТН, а саме оскільки в ТТН не зазначено час прибуття автомобіля для навантаження товару та час вибуття, суд зазначає, що товарно – транспортні накладні не є первинними документами бухгалтерського обліку, що підтверджують здійснення господарської операції з постачання товарів, оскільки не відображають відомості про господарську операцію перевезення. Відповідно до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України товаротранспортна накладна підтверджує факт укладення договору про перевезення вантажу, а не реалізації товару.

Відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 зі змінами та доповненнями, товарно-транспортна накладна документація - комплект юридичних (первинних) документів, на підставі яких здійснюється облік, приймання, передавання, перевезення, та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - це єдиний документом для всіх учасників транспортного процесу, що призначений для обліку виконаної роботи, тощо.

Як встановлено судом, перевезення вантажів здійснювалося транспортом перевізника - ФОП ОСОБА_7

При цьому, суд відзначає, що відсутність у ТТН окремих даних, які не належать до обов'язкових реквізитів первинного документу, не є беззаперечним доказом відсутності реальних правових наслідків господарських операцій. Крім того, товарно-транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується видатковими накладними.

Що стосується деяких недоліків в оформленні ТТН, то слід зауважити, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд в постанові від 16.10.2018 у справі № 804/919/16.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 16.10.2018 у справі № 805/3967/15-а також звернув увагу, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника у зв'язку з його господарською діяльністю.

Між цим, судом встановлено, що оприбуткування товару і, відповідно, віднесення їх до складу податкового кредиту з ПДВ, відбувалося на підставі видаткових і податкових накладних.

Крім цього, суд зазначає, що посилання відповідача на відсутність у позивача будь-яких сертифікатів є необґрунтованим, з огляду на те, що оцінка поведінки учасників податкових правовідносин здійснюється насамперед із застосуванням норм податкового, а не інших галузей законодавства. Для з'ясування змісту господарської операції необхідно брати до уваги термінологію та вимоги податкового законодавства, а обґрунтування податкових правопорушень не може здійснюватися з посиланням на недотримання норм інших галузей законодавства.

Крім того, суд звертає увагу, що сертифікаційні документи на товар, які не містять відомостей про учасників та умови господарської операції з поставки, не можуть слугувати підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції, оскільки вони не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів. А тому неподання платником сертифікаційних документів на придбаний товар не може слугувати спростуванням реального виконання господарської операції.

Тобто, самі по собі паспорти/сертифікати якості/відповідності не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та ПК України, не приймають участі у формування даних бухгалтерського та податкового обліку, а відтак і не можуть слугувати підставами для висновків щодо реальності господарських операцій.

Верховний Суд в постанові від 17.10.2018 у справі № 802/364/16-а зазначив, що сертифікати відповідності (якості продукції) не є документами податкового (бухгалтерського) обліку підприємства, а отже неподання їх платником податків, у даному випадку, не є обставиною, що може нівелювати права на формування ним своїх витрат та податкового кредиту.

В постанові від 16.10.2018 у справі № 804/9952/15 Верховний Суд зробив висновок, що сертифікат якості на товар не належить до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік та не містить відомостей про господарську операцію, ненадання позивачем у спірних правовідносинах сертифікатів якості товару не є доказом наявності складу податкового правопорушення.

Таким чином, відсутність зазначених документів ніяким чином не може вплинути на реальність господарських операцій та правомірність формування податкового кредиту.

Суд зазначає, що укладені між позивачем та його контрагентами договори поставки містять відповідні положення щодо найменування, ціни (вартості), умов постачання тощо, що свідчить про наявність наміру щодо настання реальних наслідків в момент укладення договорів, оскільки, укладаючи угоди, сторони домовлялися щодо істотних умов правочину.

Для бухгалтерського обліку, що базується на безперервному документуванні всіх здійснюваних господарських операцій, первинні документи є документальними свідоцтвами, що підтверджують отримання товарно-матеріальних цінностей від постачальника.

Такі документи у свою чергу є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських регістрів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не надано до матеріалів справи доказів відсутності у позивача первинних документів.

Крім того, з приводу інших зауважень до обставин використання мінеральних добрив, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до висновку Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення від 18 липня 2006 року), - кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен з таких аргументів заявника.

Водночас, у пункті 23 цього рішення, Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини суд не зобов`язаний детально вивчати всі аргументи, на які посилається позивач, якщо такі аргументи не стосуються предмету спору.

Так, оцінивши перелічені первинні документи, суд зазначає, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми), дату та місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, первинні документи виписані реально існуючими суб'єктами права.

Оглянуті судом документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Таким чином, надаючи оцінку наявним в матеріалах справи договорам, податковим, видатковим накладним, та іншим первинним документам, якими позивач доводить перед судом реальність здійснення господарської операції, суд, досліджуючи їх, встановлює наявність обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку.

Судовим розглядом не встановлено жодних зауважень чи претензій до правоздатності і дієздатності юридичних осіб, які є сторонами спірних правочинів, до правового статусу сторін договорів як платників ПДВ, відповідності спірних правочинів вимогам закону, належності складання первинних документів за спірним правочином.

Викладене в акті судження податкового органу про вчинення платником податків порушень закону ґрунтується лише на висновках - припущеннях щодо безтоварності угоди.

Верховний Суд в постанові від 23.10.2018 у справі №820/1100/18 зазначив, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій.

Крім того, в постанові від 23.10.2018 у справі №815/2946/13-а Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов'язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань.

А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Також в постанові від 03.10.2018 у справі № 815/3459/17 Верховний Суд звернув увагу, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №804/919/16.

Тобто, виходячи з вищенаведеного видані позивачу податкові накладні його контрагентом, це і є перша подія, і яка підтверджує факт придбання товару (робіт, послуг).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов`язковим для правозастосування органами правосуддя.

У п.38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява №803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Таким чином, твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Гермес Груп ЛТД», ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» та ТОВ «ІКНАТОН» з постачання товарів спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим прийняття податкових повідомлень - рішень в цій частині є протиправним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В контексті викладеного, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та їх задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що за звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 41 969,07 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 184 від 12.12.2018 року.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Селянського (фермерського) господарства “Артем” до Головного управління державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2018 р. в частині збільшення суми грошового зобов’язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 2 579 732,00 грн. в тому числі за податковим зобов’язанням 1 626 555,00 грн., та за штрафними санкціями 953 177,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2018 року.

Стягнути на користь Селянського (фермерського) господарства «Артем» (код за , Донецька область, Костянтинівський район, село Маркове) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул.131-ї Таганрозької дивізії, 114, код за ) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 41 969 (сорок одна тисяча дев’ятсот шістдесят дев’ять) гривень 07 коп., сплачені платіжним дорученням № 184 від 12.12.2018 року.

Вступну та резолютивну частину рішення складено у нарадчій кімнаті та проголошено у судовому засіданні 02 травня 2019 року в присутності представника відповідача.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13 травня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідні положення КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кочанова П.В.