Справа № 120/1219/19-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

13 травня 2019 р. Справа № 120/1219/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про зобов`язання провести поновлення виплати пенсії за вислугу років. При цьому позивач просить провести поновлення пенсії з 07 жовтня 2009 року з її одночасним перерахунком відповідно до норм Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на підставі документів, що знаходилися в пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходу.

На обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що є громадянином України, який постійно проживає в країні Ізраїль з 1994 року, саме з цього часу йому перестали виплачувати пенсію, на яку він має право як громадянин України. Своє право на отримання пенсії з 07 жовтня 2009 року, позивач пов`язує з Рішенням Конституційного суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009, відповідно до якого були виключені дискримінаційні норми, які забороняли виплату пенсій особам, що виїхали на місце постійного проживання за кордон.

06 травня 2019 року на адресу суду від відповідача, окрім іншого, надійшла заява в якій, представник управління просить суд залишити позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду в частині позовних вимог щодо призначення пенсії з 07.09.2009 по 03.10 2018, в зв`язку із пропуском строків.

Своє клопотання представник відповідача обґрунтовує наступними доводами.

Згідно до ч.1-2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009, на підставі якого, як вважає позивач, головне управління повинно поновити виплату пенсії за вислугу років з 07.10.2009, було опубліковано в офіційному виданні «Офіційний вісник України» від 02.11.2009 та у Віснику Конституційного суду України.

Вказане Рішення розміщено на офіційному сайті КС України та ВР України, а відтак також є доступним для ознайомлення незалежно від місцезнаходження зацікавленої особи. У зв`язку з тим, що позивач пов`язує виникнення обов`язку управління із прийняттям вищевказаного рішення КСУ, а також враховуючи те, що позивачу виплата пенсії припинено з 1994 року Вінницьким обласним військовим комісаріатом, позивач лише 04.04.2019 звернувся до суду із вищевказаними позовними вимогами, тобто з порушенням строку звернення до суду, встановленого ч.1-2 ст. 122 КАС України, відповідач вважає, що позовні вимоги позивача, які стосуються періоду з 07.09.2009 по 03.10.2018 підлягають залишенню без розгляду.

Ознайомившись із змістом поданого клопотання, дослідивши матеріали справи в частині заявленого клопотання, суд робить наступний висновок.

Згідно п.3.3. Рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009: «виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні: держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.».

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Пічкур проти України» (Заява № 10441/06, остаточно рішення набрало чинності 07.02.2014 року): п. 51. «Суд вважає, що цю справу слід відрізняти від вищезазначеного рішення у справі «Карсон та інші проти Сполученого Королівства» (Carson and Offers v. United Kingdom), у якому відмінність у поводженні, що оскаржувалася, стосувалася відсутності індексації існуючих пенсій для тих, хто проживає в інших державах, при тому, що ніхто не ставив під сумнів право заявника на отримання пенсії як таке. Проте у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому Суд доходить висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в Україні, щодо самого права на отримання пенсії.».

У відповідності до приписів ч. 3 ст. 51 Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.».

Тому, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача у поданому клопотання від 06.05.2019 на факт пропущення позивачем строку звернення до суду із адміністративним позовом, оскільки пенсія позивачу не виплачувалася з вини державних органів, на яких покладено обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу, оскільки, право позивача щодо перерахунку пенсії є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком.

Враховуюче вищенаведене, суд робить висновок щодо відмови у задоволенні клопотання представника відповідача, щодо залишення позову ОСОБА_1 в частині поновлення виплати пенсії з 07.09.2009 по 03.10.2018 в зв`язку із пропуском строків звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 240, 241, 248 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в частині позовних вимог про поновлення виплати пенсії з 07.09.2009 по 03.10.2018.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна