Справа № 826/19447/16
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Ісаєнко Ю.А., Мельничука В.В., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків ДФС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Публічне акціонерне товариство «Центренерго» (надалі за текстом - «ПАТ «Центренерго») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення № від 09.11.2016 р. в частині визначення суми грошового зобов'язання зі плати штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 32 178 грн. 38 коп. та пені в розмірі 9 787 грн. 04 коп.; податкового повідомлення-рішення № від 09.11.2016 р. в частині визначення суми грошового зобов'язання зі плати штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2 665 грн. 69 коп. та пені в розмірі 714 грн. 75 коп.; податкового повідомлення-рішення № від 09.11.2016 р., яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 510 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 08.11.2016 р., яким до товариства застосовано штрафні санкції в розмірі 79 629 грн. 47 коп.

Не заперечуючи щодо нарахування контролюючим органом основних сум за податковими зобов'язаннями, позивач зазначав, що ПАТ «Центренерго» перебуває у процедурі банкрутства і протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка та не застосовуються інші санкції за неналежне виконання грошових зобов'язань.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Офіс великих платників ДФС, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Зокрема, скаржник стверджує, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наполягає на законності та обгрунтованості судового рішення.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.02.2004 р. відкрито провадження у справі № 15/76-б про банкрутство ПАТ «Центренерго» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

На підставі акта перевірки № 1791/28-10-14-01/22927045 від 27.10.2016 р. Офісом великих платників податків ДФС прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № від 09.11.2016 р., яким позивачеві визначено суму грошового зобов'язання із сплати податку на доходи фізичних осіб в розмірі 84 914 грн. 92 коп., у тому числі 42 949 грн. 50 коп. за основним платежем, 32 178 грн. 38 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями та 9 787 грн. 04 коп. пені;

- податкове повідомлення-рішення № від 09.11.2016 р., яким ПАТ «Центренерго» визначено суму грошового зобов'язання із сплати військового збору в розмірі 6 942 грн. 19 коп., у тому числі 3 561 грн. 75 коп. за основним зобов'язанням, 2 665 грн. 69 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями та 714 грн. 75 коп. пені;

- податкове повідомлення-рішення № від 09.11.2016 р., яким на підставі пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») до позивача застосовано штраф в розмірі 510 грн. за

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 08.11.2016 р., яким до товариства застосовано штрафні санкції в розмірі 79 629 грн. 47 коп.

Правильність визначення контролюючим органом сум грошових зобов'язань за основними платежами позивачем не заперечується.

Відповідно до пункту 119.2 статті 119 ПК України (тут та надалі норми у редакції, що була чинною у період виникнення спірних правовідносин) неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Згідно пункту 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

За змістом статті 129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Відповідно до пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 р. № 2464-VI за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

З огляду на наведені правові норми та враховуючи, що позивачем не заперечується факт порушення ним платіжної дисципліни, колегія суддів приходить до висновку про те, що приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій Офіс великих платників діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій та нарахування пені з огляду на введений судом мораторій на задоволення вимог кредиторів.

На момент порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ «Центренерго» частиною 4 статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 р. № 2343-XII (надалі за текстом - «Закон № 2343-XII») передбачалось, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

За визначенням наданим у статті 1 цього Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання, і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів. Дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Що ж стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Правову позицію з цього питання Верховний Суд висловив у постанові від 21.08.2018 р. у справі 819/2484/13-а.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22 грудня 2011 р. № 4212-VI, який набув чинності 19.01.2013 р., Закон № 2343-XII викладено у новій редакції.

За цією редакцією дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення (ч. 5 статті 19).

При цьому наявні в матеріалах справи розрахунки свідчать, що:

- за податковим повідомленням-рішенням № від 09.11.2016 р. штрафні санкції та пеня були застосовані за період з березня 2014 р.;

- за податковим повідомленням-рішенням № від 09.11.2016 р. штрафні санкції та пеня були застосовані за період з грудня 2014 р.

- за рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 08.11.2016 р. штрафні санкції застосовано, у тому числі, за січень, липень, вересень 2014 р., березень, грудень 2014 р., березень, грудень 2015 р., березень 2016 р.

Тобто, за періоди коли була чинною нова редакція Закону № 2343-XII.

За таких обставин, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 13 травня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Ю.А.Ісаєнко

суддя В.П.Мельничук