Справа № 160/9579/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2019 року Справа № 160/9579/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ., позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) щодо призначення пенсії громадянину ОСОБА_1 у розмірі 56% загальної суми грошового забезпечення за 22 роки вислуги та відмови в перерахунку пенсії відповідно до пункту а) ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", як звільненому зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу);
- зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії громадянину ОСОБА_1 , призначити та виплачувати основний розмір пенсії на підставі пункту а) ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, як звільненому зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), та деяких інших осіб", у розмірі 61% відповідних сум грошового забезпечення за 22 роки вислуги, починаючи з 30.06.2016 з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно зменшено розмір основної пенсії у зв`язку із зміною відсотку грошового забезпечення з 61% до 56%, оскільки у свідоцтві про хворобу не міститься інформації про непридатність ОСОБА_1 до служби в поліції. На думку позивача, відповідач безпідставно вважає, що при призначенні пенсії за вислугу років поліцейським у розмірі 55% за 20 років вислуги, військово-лікарські документи повинні містити в собі інформацію про непридатність до служби в поліції, як це передбачено п.2 ст.77 Закону України «Про національну поліцію», однак з даними висновками позивач не погоджується, вважає дії відповідача неправомірними та просить провести перерахунок пенсії.
Ухвалою суду від 26.12.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відповідно приписів ст.12 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, за змістом якого проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначивши, що висновок лікарської комісії стосовно позивача не відповідає приписам ст.77 Закону України «Про Національну поліцію України», за змістом якої поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений зі служби 29.06.2016р. у відповідності до вимог Закону України «Про національну поліцію» через хворобу за п.2 ч.1 ст.77 вказаного Закону, що підтверджується витягом з наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 24.06.2016р. №168о/с.
Підставою для звільнення вказано: рапорт ОСОБА_1 від 24.05.2016р. та свідоцтво про хворобу від 24.06.2016р. №152, видане Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області».
12.11.2018р. позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, у якій просив переглянути основний розмір нарахованої йому пенсії за вислугу років та призначити суму пенсії згідно з вимогами п.а) ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення у в`язку зі звільненням зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» плюс по 3% відповідних сум грошового забезпечення за кожний рік вислуги понад 20 років (всього 61% замість фактично нарахованих 56%).
Зазначеній категорії осіб проводити збільшення розміру пенсії на 5% при звільненні зі служби з поліції через хворобу можливо за умови надання рішення медичної комісії про непридатність до служби у поліції. Враховуючи викладене, для вирішення питання збільшення пенсії на 5% ОСОБА_1 необхідно провести заміну раніше наданого свідоцтва про хворобу та надати виправлений документ на адресу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що 29.06.2016р. майор поліції ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції через хворобу на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 24.06.2016р. №168о/с, яким позивачу установлено вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні - 22 роки 06 місяців 08 днів.
Підставою звільнення позивача з поліції через хворобу, стало свідоцтво про хворобу №152 від 24.06.2016р., видане Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області», відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (п.12 свідоцтва про хворобу) та він визнаний непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (п.13 свідоцтва про хворобу).
З 30.06.2016р. позивачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 56% грошового забезпечення.
Згідно Закону №2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за вказаним Законом за наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави (частина 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»).
Отже, ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.
Згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №85 від 06.02.2001р., (надалі - Порядок №85) військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.
У відповідності до п.1.1 Порядку №85, медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров`я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог п.1.43 цього Порядку.
Свідоцтво про хворобу складається: у мирний час - на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров`я (п.1.117 Порядку №85).
Згідно свідоцтва про хворобу військово-лікарською комісії наявні у позивача захворювання, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Вказане свідоцтво відповідає вимогам Порядку №85.
Таким чином, суд дійшов висновку, що свідоцтво військово-лікарської комісії №152 від 24.06.2016р. є належним документом, який підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює його непридатність до служби в поліції. Саме це свідоцтво стало підставою для звільнення позивача зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), а тому він має право на призначення пенсії за вислугу років в підвищеному розмірі.
Суд зазначає, що до затвердженої форми вказаного свідоцтва не вносилось будь-яких змін, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», а тому вимога пенсійного органу про необхідність проведення заміни раніше наданого свідоцтва про хворобу та надання виправленого документу суперечить наказу Міністерства внутрішніх справ України №85 від 06.02.2001р., а тому є протиправною.
Більш того, суд вважає, що право позивача на пенсійне забезпечення не може бути порушено внаслідок невнесення змін до певних підзаконних нормативно-правових актів.
Згідно з ч.2 ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Отже, щодо терміну перерахунку пенсії суд враховує межі позовних вимог, та те, що із заявою щодо невиплати пенсії у розмірі 61% грошового забезпечення позивач звернувся до відповідача 12.11.2018р., суд вважає, що здійснити перерахунок та виплату пенсії слід з 01.12.2017р.
За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення.
В силу вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності своїх дій.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Вимога позивача про визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області є самостійною, а вимога про зобов`язання відповідача вчинити певні дії є похідною, тобто вона не потребує окремої сплати судового збору.
Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення пенсії громадянину ОСОБА_1 у розмірі 56% загальної суми грошового забезпечення за 22 роки вислуги та відмови в перерахунку пенсії відповідно до пункту а) ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", як звільненому зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).
В іншій частині вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова