Справа № 140/666/19
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року ЛуцькСправа № 140/666/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

за участю секретаря судового засідання Шаблій Л.П.,

представника позивача Богдана А.Ю.,

представника відповідача Соколова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Управління Держпраці у Волинській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (надалі - ДП Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", підприємство, позивач) звернулося з позовом до Управління Держпраці у Волинській області (надалі - Управління Держпраці, відповідач) про скасування постанови від 26 лютого 2019 року №ВЛ113/407/НП/ПД/АВ/ІП-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що спірною постановою, прийнятою на підставі акта інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, від 05 лютого 2019 року №ВЛ 113/407/НП/ПД/АВ, на підприємство накладено штраф у сумі 4173,00 грн. у зв`язку з порушенням вимог частини першої статті 116 та частини четвертої статті 115 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), оскільки в день звільнення ОСОБА_1 не було проведено виплату всіх сум, що належали йому від підприємства, та заробітна плата за час щорічної відпустки несвоєчасно виплачена водію автотранспортних засобів ОСОБА_2 .

Позивач не погоджується із постановою Управління Держпраці від 26 лютого 2019 року №ВЛ113/407/НП/ПД/АВ/ІП-ФС. Вважає, що підприємство було позбавлене права на захист його інтересів, оскільки із запізненням було повідомлене щодо розгляду справи про накладення штрафу. Так розгляд справи відбувся 26 лютого 2019 року об 11:00 год., а позивач отримав рішення про такий розгляд 26 лютого 2019 року о 12:30 год.

Водночас, позивач вважає безпідставними висновки відповідача про порушення підприємством вимог частини першої статті 116 КЗпП України. Стверджує, що директор ДП "Волинський облавтодор" звільняється з посади наказом ПАТ "ДАК"Автомобільні дороги України", яке є його засновником. Директор звільнений 27 грудня 2018 року, копію наказу позивач отримав лише 14 січня 2019 року, а оригінал наказу - 17 січня 2019 року, в той же день проведено повний розрахунок з ОСОБА_1 .

Крім того, на думку позивача, ним не допущено жодних порушень при виплаті заробітної плати за час відпустки водію ОСОБА_2 , оскільки останньому надано частину щорічної відпустки тривалістю три календарних дні. Позивач вважає, що вимога частини четвертої статті 115 КЗпП України щодо виплати заробітної плати за час відпустки за три дні до її початку стосується надання повної відпустки, а не її частини.

З викладених вище підстав вважає, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 26 лютого 2019 року №ВЛ113/407/НП/ПД/АВ/ІП-ФС підлягає скасуванню.

Ухвалою від 18 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав (а.с.20-27). В обґрунтування своєї позиції вказав, що за результатами інспекційного відвідування складений акт від 05 лютого 2019 року №ВЛ113/407/НП/ПД/АВ, в якому зафіксовано порушення ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" вимог частини першої статті 116 та частини четвертої статті 115 КЗпП України. Даний акт відповідно до пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, є підставою винесення постанови від 26 лютого 2019 року № ВЛ113/407/НП/ПД/АВ/ІП-ФС. Розмір штрафу накладений згідно з абзацом восьмим частини другої статті 265 КЗпП України та з урахуванням статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік". Акт інспекційного відвідування підписано керівником об`єкта відвідування без зауважень.

Відповідач стверджує, що факт порушення вимог частини першої статті 116 КЗпП України встановлено дослідженням наказу ПАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 27 грудня 2018 року №201-ВК на звільнення з посади директора ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" ОСОБА_1, наказу ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 14 січня 2019 року №09-К про виплату у зв`язку із звільненням сум, належних ОСОБА_1 ., платіжним дорученням на виплату коштів від 17 січня 2019 року №4882 та відомістю розподілу витрат. Зауважує, що дотримання вимог частини першої статті 116 КЗпП України законодавець не ставить в залежність від своєчасності отримання наказу про звільнення та внутрішньої організації документообігу.

Факт порушення вимог частини четвертої статті 115 КЗпП України встановлено під час інспекційного відвідування на підставі аналізу наказу ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 18 грудня 2018 року №139-В про надання частини щорічної відпустки ОСОБА_2 . тривалістю три календарних дні з 20 по 22 грудня 2018 року та платіжного доручення від 27 грудня 2018 року №4763, відомістю розподілу виплат. Відповідач зазначає, що вимога частини четвертої статті 115 КЗпП України стосується виплати заробітної плати за час щорічної відпустки будь-якої тривалості, незалежно від того, основною чи ні є її частина.

Щодо належного повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу, відповідач звертає увагу, що в період з 19 по 26 лютого 2019 року рішення щодо розгляду справи знаходилося на поштовому відділенні суб`єкта господарювання, проте з невідомих причин не було отримане своєчасно з вини позивача.

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримує повністю з підстав, наведених у позовній заяві, позовні вимоги просить задовольнити. Вважає, що факт несвоєчасного розрахунку із ОСОБА_1 хоч і мав місце у зв`язку із недостатнім фінансуванням підприємства, однак при цьому відсутня вина позивача. Крім того, суд має врахувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2019 року у справі №161/4224/19 про закриття провадження у справі стосовно виконуючого обов`язки директора ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" ОСОБА_3 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 КЗпП України.

У судовому засіданні представник відповідача позов заперечує з підстав, вказаних у відзиві на позов, у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін (вступне слово), перевіривши аргументи сторін у заявах по суті справи дослідженням письмових доказів, суд встановив такі обставини.

В період з 29 січня по 05 лютого 2019 року на підставі наказу від 28 січня 2019 року №39-і (а.с.32), направлення на проведення інспекційного відвідування від 28 січня 2019 року № 39 (а.с.33) інспекторами праці Управління Держпраці Корчмарчук О.В., Губариком О.В. було проведено інспекційне відвідування ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" щодо додержання законодавства про працю в частині дотримання строків виплати заробітної плати, про що складено акт інспекційного відвідування №ВЛ113/407/НП/ПД/АВ від 05 лютого 2019 року (а.с.38-41, надалі - акт інспекційного відвідування).

За результатами інспекційного відвідування встановлено порушення ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" вимог частини четвертої статті 115 та частини першої статті 116 КЗпП України. Так на підприємстві виявлено, що водію автотранспортних засобів ОСОБА_2 надавалась частина щорічної відпустки тривалістю три календарних дні з 20 по 22 грудня 2018 року, заробітна плата за час якої була перерахована на його картковий рахунок 27 грудня 2018 року. Крім того, згідно з наказом ПАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 27 грудня 2018 року №201-ВК з посади директора ДП "Волинський облавтодор" ПАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" був звільнений з 27 грудня 2018 року ОСОБА_1 . Наказ про звільнення ОСОБА_1 підприємство отримало 14 січня 2019 року, а повний розрахунок із ОСОБА_1 проведено 17 січня 2019 року.

Постановою від 26 лютого 2019 року №ВЛ113/407/НП/ПД/АВ/ІП-ФС за результатами розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування від 05 лютого 2019 року №ВЛ113/407/НП/ПД/АВ на ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" накладено штраф у сумі 4173,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із прийнятою постановою, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України). Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №100 утворено територіальні органи Дежпраці, зокрема і Управління Держпраці у Волинській області.

Відповідно до Положення про Управління Держпраці у Волинській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03 серпня 2018 року №84 (надалі - Положення №84, а.с.29-31), відповідач є територіальним органом Державної служби з питань праці, що їй підпорядковується.

Управління Держпраці здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (підпункт 5 пункту 4 Положення №84).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 (надалі - Порядок №295).

Так відповідно до пункту 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно із пунктами 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за інформацією Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати.

В межах даного позову підстави та порядок проведення перевірки позивач не оскаржує.

Пунктами 19, 20 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

За результатом інспекційного відвідування складено акт від 05 лютого 2019 року №ВЛ113/407/НП/ПД/АВ, яким виявлено порушення об`єктом відвідування законодавства про працю: несвоєчасне проведення повного розрахунку з особою, яка звільнилася, та несвоєчасна виплата заробітної плати працівнику за час щорічної відпустки.

Варто зауважити, що керівник об`єкта відвідування ОСОБА_3 акт інспекційного відвідування отримав 05 лютого 2019 року та підписав без зауважень, що засвідчено його підписом (а.с.40).

Акт інспекційного відвідування від 05 лютого 2019 року №ВЛ113/407/НП/ПД/АВ, яким встановлено порушення позивачем вимог законодавства про працю, був предметом розгляду справи про накладення штрафу.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи), визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок № 509).

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

14 лютого 2019 року першим заступником начальника Управління Держпраці Бондарчуком Ю.Т. за результатами розгляду акта інспекційного відвідування від 05 лютого 2019 року прийнято рішення про призначення до розгляду справи про накладення штрафу за абзацом восьмим частини другої 265 КЗпП України на 26 лютого 2019 року об 11:00 год. (а.с.6).

Відповідно до пунктів 4 - 8 Порядку № 509 справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд. У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів. Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Судом встановлено, що Управлінням Держпраці 18 лютого 2019 року на адресу об`єкта відвідування направлено рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення, що підтверджується накладною "Укрпошта Експрес" від 18 лютого 2019 року за штрих-кодовим ідентифікатором 457 та описом вкладення (а.с.50). За інформацією сайту "Укрпошта" з 19 лютого 2019 року відправлення знаходилося у точці видачі і було вручено 28 лютого 2019 року о 10:55 год. (а.с.51). Проте позивач вказує, що дане рішення отримав 26 лютого 2019 року о 12:30 год. Тому суд критично оцінює твердження позивача про те, що підприємство було позбавлене права на захист своїх інтересів і вважає, що позивач у такий спосіб зловживав передбаченими правами і намагався уникнути відповідальності.

Отже, відповідач вжив заходів щодо інформування позивача про розгляд справи.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.

Спірна постанова від 26 лютого 2019 року №ВЛ113/407/НП/ПД/АВ/ІП-ФС прийнята за результатами розгляду справи першим заступником начальника управління Держпраці Бондарчуком Ю.Т. на підставі акта інспекційного відвідування від 05 лютого 2019 року №ВЛ113/407/НП/ПД/АВ щодо порушень ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" законодавства про працю, а саме: вимог частини четвертої статті 115 та частини першої статті 116 КЗпП України.

Частиною четвертою статті 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Дана норма кореспондується зі статтею 21 Закону України "Про відпустки".

Судом встановлено, що водію автотранспортних засобів ОСОБА_2 згідно з наказом від 18 грудня 2018 року №139-В надано частину щорічної відпустки тривалістю 3 календарних дні з 20 по 22 грудня 2018 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення (а.с.46). Актом інспекційного відвідування встановлено, що заробітна плата за час відпустки була перерахована позивачем на картковий рахунок ОСОБА_2 лише 27 грудня 2018 року платіжним дорученням від 27 грудня 2018 року № 4763 (а.с.47-48). Тобто, заробітна плата працівнику виплачена за використану частину щорічної відпустки вже після її завершення. У свою чергу, зміст платіжного доручення від 27 грудня 2018 року №4763, відомість розподілу витрат, за якою ОСОБА_2 нараховано 1600,00 грн., свідчить про те, що 27 грудня 2018 року проведено виплату працівникам ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" заробітну плату за листопад 2018 року.

Також суд зауважує, що заява ОСОБА_2 про надання відпустки з 20 грудня 2018 року датована 18 грудня 2018 року (а.с.19). З огляду на це виплата заробітної плати за час відпустки не могла бути проведена у строк не пізніше ніж за три дні до її початку.

Частина четверта статті 115 КЗпП України про виплату заробітної плати працівникам за час відпустки не пізніше ніж за три дні до її початку не містить формулювання щодо тривалості такої відпустки (відпустка повної тривалості чи частина відпустки); будь-які винятки цією нормою не встановлені. З огляду на це позивач зобов`язаний організувати кадрове та фінансове забезпечення у такий спосіб, щоб дотримуватися положень цієї статті. У даному випадку ці норми позивачем не дотримані.

Частиною першою статті 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Всупереч даній нормі позивач розрахунок із ОСОБА_1 , звільненим з 27 грудня 2018 року наказом ПАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 27 грудня 2018 року №201-ВК (а.с.42), провів 17 січня 2019 року, що підтверджується платіжними дорученнями на виплату коштів від 17 січня 2019 року №4882 та №4883 та відомістю розподілу витрат від 17 січня 2019 року (а.с.44-45; 81-82).

Стаття 116 КЗпП України не надає роботодавцю альтернативного права, а містить імперативний припис щодо застосування ним строків виплати заробітної плати звільненому працівнику. Законодавець зобов`язує роботодавця при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать такому працівнику від підприємства, установи, організації, саме в день звільнення.

Про розрахунок роботодавця із працівником у разі звільнення у день звільнення вказують і інші норми КЗпП України. Зокрема, частина перша статті 47 КЗпП України зобов`язує власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Також відповідно до частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Частина перша статті 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Під терміном "роботодавець" у Кодексі слід розуміти власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган.

Відтак, суд відхиляє доводи позивача про поважність причин несвоєчасної виплати заробітної плати звільненому працівнику з тих підстав, що копію наказу про звільнення ОСОБА_1 позивач отримав від ПАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" лише 14 січня 2019 року, а оригінал - 17 січня 2019 року (так в позовній заяві), хоч наданий суду витяг із журналу реєстрації наказів і постанов Міністерства транспорту, Укравтодору, ДАКу, Служби автомобільних доріг містить запис про реєстрацію оригіналу зазначеного наказу 15 січня 2019 року (а.с.17-18). Також варто звернути увагу, що наказом ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 14 січня 2019 року №09-К зобов`язано бухгалтерію підприємства провести виплату компенсації за невикористані дні відпустки ОСОБА_1 у зв`язку із його звільненням (а.с.43).

Працівник, який звільняється, не повинен зазнавати порушення своїх прав від неналежної організації документообігу на підприємстві.

Позивач не заперечує тієї обставини, що розрахунок із ОСОБА_1 проведений лише 17 січня 2019 року (а.с.44-45). Тобто, факт порушення строків розрахунку із звільненим працівником мав місце у даному випадку.

Згідно з положеннями абзацу восьмого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема: порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати. Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 01 січня 2019 року установлено мінімальну заробітну у місячному розмірі 4173,00 грн.

Отже, розмір штрафу, накладений на позивача, відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд на підставі аналізу норм чинного законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, та встановлених обставин справи, перевірених доказами (письмовими доказами), дійшов висновку, що відповідач, приймаючи спірну постанову, надав оцінку усім обставинам справи, діяв обґрунтовано та на підставі закону. При цьому кількість виявлених фактів про порушення законодавства про працю (порушення однієї норми КЗпП України чи двох) не вплинуло на розмір застосованого штрафу. Таким чином, постанова від 26 лютого 2019 року № ВЛ113/407/НП/ПД/АВ/ІП-ФС про накладення штрафу є законною та підстави для її скасування відсутні.

Разом з тим, суд відхиляє доводи позивача у судовому засіданні про неправомірність застосування штрафу спірною постановою з посиланням на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2019 року у справі №161/4224/19 про вчинення виконуючим обов`язки директора ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 КЗпП України, якою провадження у цій справі закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.63-64). У постанові суду йдеться, що на ОСОБА_3 покладено тимчасове виконання обов`язків директора ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" з 29 грудня 2018 року та у зв`язку із цим прийти до висновку про винуватість саме його у вчиненні правопорушення, що ставилося йому у вину (серед них, порушення строків виплати заробітної плати при звільнені та за час відпустки) - неможливо.

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Разом із тим, розглядувана норма встановлює межі обов`язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу. Така обов`язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову, та не стосується відповідальності інших осіб, у тому числі відповідальності юридичної особи. Спірним в межах справи, що розглядається, є правомірність застосування штрафу за порушення трудового законодавства до позивача як юридичної особи, яка використовує найману працю, та не стосується відповідальності певних осіб за такі порушення.

У розумінні частини третьої статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями.

Таким чином, не притягнення директора позивача до адміністративної відповідальності жодним чином не впливає на фінансові санкції, накладені на позивача як на юридичну особу та не може бути підставою для їх скасування.

Варто також зауважити, що аналіз статті 265 КЗпП України вказує на те, що застосування до юридичних та фізичних осіб-підприємців штрафів, що є фінансовими санкціями, за правопорушення відповідно до частини другої цієї статті пов`язане із фактом їх вчинення; водночас, відповідальність посадових осіб органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відповідно до частини першої статті 265 КЗпП України має іншу природу, та передбачає наявність вини таких осіб у порушенні законодавства про працю.

Відтак, не заслуговують на увагу посилання представника позивача на відсутність вини підприємства у несвоєчасній виплаті заробітної плати працівникам через несвоєчасну оплату Службою автомобільних доріг у Волинській області виконаних робіт як на підставу для звільнення від відповідальності позивача та скасування спірної постанови.

Отже, в задоволенні позову належить відмовити.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, то визначені частиною першою статті 139 КАС України підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (43001, м. Луцьк, вулиця Ковельська, 41, ідентифікаційний код юридичної особи 32035139) до Управління Держпраці у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22 В, ідентифікаційний код юридичної особи 39810267) про скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 26 лютого 2019 року №ВЛ113/407/НП/ПД/АВ/ІП-ФС відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк

Повне судове рішення складено судом 11 травня 2019 року