Справа № 520/8684/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 р. Справа № 520/8684/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Бершова Г.Є. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 (суддя Горшкова О.О., по справі № 520/8684/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області , Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та м.Люботин) ГУМВС України в Харківській області , Головного управління Національної поліції в Харківській області третя особа Міністерство внутрішніх справ України

про поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати незаконним звільнення дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м. Люботин) Харківського РВ (з обслуговування Харківського району та м. Люботин) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 з 17.08.2018 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (скорочення штатів та скасувати наказ про його звільнення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 17.08.2018 №73 о/с; поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м. Люботин) Харківського районного відділ (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області; зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та Головне управління Національної поліції у Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.10.2015 року, заяви і рапорти від 13.07.2016, та заяву від 28.11.2016, та прийняти ОСОБА_1 на службу в органи Національної поліції в Харківській області за аналогічною посадою, що заміщується, у відповідності до п. 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про національну поліцію" (враховуючи невиконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2016 по справі №820/11676/15 щодо поновлення на публічній службі); зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Харківський РВ (з обслуговування Харківського району та м. Люботин) сплатити податки, збори та інші обов'язкові платежі з грошового забезпечення за час вимушеного прогулу нарахованого ОСОБА_1 за період з 06.11.2015 по день поновлення на роботі; стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 448133,09 грн.

Харківський окружний адміністративний суд ухвалою від 21.01.2019 року позовну заяву в частині зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та Головного управління Національної поліції у Харківській області розглянути заяви і рапорти ОСОБА_1 від 13.07.2016 року, та заяву від 28.11.2016 року залишено без розгляду.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм процесуального права.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважав ухвалу суду першої інстанції такою, що не підлягає скасуванню.

З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судовим розглядом, 13.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Голови ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області із заявами, у яких просив розглянути рапорт щодо його переводу як співробітника міліції, поновленого за рішенням суду, до органів поліції на відповідну посаду (рапорт додавався); видати завірену копію наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про поновлення на посаді; внести до трудової книжки АВ № 208170 запис відповідно до п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58; роз'яснити можливість фактично приступити за місцем проходження служби до виконання службових обов'язків на посаді дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м. Люботин) Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області; запропонувати відповідну посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, що затверджена Міністерством внутрішніх справ України; на виконання вимог п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-УІІІ, видати наказ про призначення на посаду поліцейського в органах поліції.

Крім того, 13.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до голови ліквідаційної комісії - начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області - начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області генерала поліції третього рангу - Дмитрієва А.А. із рапортом, у якому просив запропонувати відповідну посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, що затверджена Міністерством внутрішніх справ України; на виконання вимог п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-УІІІ, видати наказ про призначення на посаду поліцейського в органах поліції.

Головним управлінням Національної поліції в Харківській області (членом ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області) надано відповідь листом від 29.07.2016 року № 12/П-817 надано відповідь, якою повідомлено позивача, видання наказу про прийом на службу в поліцію відповідно до п.9 розділу 11 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» задоволенню не підлягає, оскільки зазначена норма не розповсюджується на поновлених судом працівників міліції після закінчення терміну, зазначеному у Законі та фактично позивач не може проходити службу в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області.

В подальшому ОСОБА_1 28.11.2016 року звернувся із заявою до Голови ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, у якій просив повторно розглянути рапорт від 22.10.2015 року, поданий за місцем проходження служби, яким просив розглядати його як кандидата на посаду поліцейського відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", та рапорт від 13.07.2016 року про бажання проходити службу в поліції, надісланий до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області; просив запропонувати відповідну посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, що затверджена Міністерством внутрішніх справ України; на виконання вимог п. 9, п. 12, п. 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-УІІІ, видати наказ про призначення на посаду поліцейського в органах поліції; виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.06.2016 року по фактичне працевлаштування.

Головним управлінням Національної поліції в Харківській області 27.12.2016 року надано відповідь, якою проінформовано позивача про можливе подальше його звільнення через скорочення штатів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції про розгляд суб'єктами владних повноважень заяв та рапортів ОСОБА_1 від 13.07.2016 року, 28.11.2016 року по суті, про що були сформовані відповіді від 29.07.2016 року № 12/П-817 та від 27.12.2016 року за № 12/П-1591/2.

При цьому, доводи апеляційної скарги позивача стосуються відсутності належного підтвердження відповідачем факту отримання ОСОБА_1 зазначених відповідей, зокрема повідомлень про вручення поштових відправлень.

У свою чергу, апеляційна скарга не містить посилань на неотримання ОСОБА_1 таких відповідей.

Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_1 особисто пояснив, що такі відповіді ним отримано, втім за його визначенням нещодавно, однак визначити конкретну дату не зміг, відповідних доказів не надав.

Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що за визначенням позивача предметом оскарження у даному випадку є саме протиправна, на думку позивача, бездіяльність відповідача, що полягала у нерозгляді його заяв та рапортів, тобто не вчинення дії, яку суб'єкт владних повноважень зобов'язаний був вчинити.

Враховуючи обов'язок відповідача здійснити розгляд заяв та рапортів, поведінку щодо невчинення такого розгляду слід розцінювати як відмову у здійсненні дій, у зв'язку з чим обчислення строків оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено для вчинення певної дії.

Слід звернути увагу, що порушення прав позивача у такий спосіб тривала майже 2 роки.

Отже, колегія суддів зазначає, що за умови визначеного законодавством строку розгляду суб'єктом владних повноважень звернень, позивач мав підстави для висновку про вчинення відповідачем бездіяльності по закінченню такого строку.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що позивач був обізнаний про порушення своїх прав у 2016 році, при цьому з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 08.10.2018 року.

Зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги не вбачається поважних, об'єктивних причин пропуску строку звернення особи до суду із вказаним позовом, та які перешкоджали позивачу звернутись до суду з метою захисту своїх прав та законних інтересів з 2016 року.

У відповідності до ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч.ч. 3, 4 ст. 123 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про залишення без розгляду адміністративного позову в цій частині.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 по справі № 520/8684/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов Н.В. Шевцова
Постанова складена в повному обсязі 08.05.19.