Справа № 540/180/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/180/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області Товариство з обмеженою відповідальністю "Аутстаффер", за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутстаффер" та на стороні відповідача Головного управління ДФС України в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Херсонській області (далі-відповідач, Головне управління), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 11.01.2019 р. № 752/21-22-13-04/НОМЕР_1-ДФС-ФС.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.01.2019 року на підставі наданих відомостей та висновків ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі, Головним управлінням Держпраці у Херсонській області було винесено постанову про накладення на позивача штрафу №752/21-22-13-04/НОМЕР_1-ДФС-ФС від 11.01.2019 року у сумі 2122110 грн. на за порушення трудового законодавства, а саме за фактичний допуск 19 працівників до роботи без оформлення трудового договору та виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків. Вказану постанову позивач вважає протиправною з огляду на те, що наведені в оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності, оскільки ФОП ОСОБА_1 використовував найману працю громадян за переліком, визначеним у постанові на підставі укладеного у 2017р. договору аутстаффінгу між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Аутстаффер» за умовами якого останній надавав позивачу осіб для здійснення функцій, спрямованих на забезпечення виробничого та комерційного процесу підприємства на умовах укладеного договору, по факту наданих послуг на ФОП ОСОБА_1 направлялися акти виконаних робіт, і до того ж підприємством були сплачені реальні платежі за надані послуги. Так, за період, що перевірявся податковими органами позивачем сплачено за послуги з надання персоналу ТОВ «АУТСТАФФЕР» 424 960,00 грн. У зв`язку з цим позивач вважає, що він позбавлений обов`язку нарахування та утримання ПДФО, донарахування військового збору, донарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відносно працівників, які йому надані на підставі договору аутстаффінгу і не може бути відповідальний за осіб, які у нього не працевлаштовані, а працевлаштовані в Товаристві «МАРИНЕКС ЛТД». Крім того, позивач посилається на порушення відповідачем порядку розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю. З огляду на викладене просить скасувати постанову про накладення штрафу від 11.01.2019 р. №752/21-22-13-04/НОМЕР_1-ДФС-ФС.

Ухвалою від 30.01.2019р. вказаний позов залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків. Ухвала суду виконана, недоліки позову усунуті.

Ухвалою від 11.02.19 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 04.03.19 о 10:30 год.

Ухвалою суду від 20.02.2019р. задоволено клопотання представника позивача, розгляд справи, призначений на 04.03.2019р., відкладено на 15.03.2019р.

Ухвалою від 15.03.2019р. залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аутстаффер" та на стороні відповідача - Головне управління ДФС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (далі-ГУ ДФС у Херсонській області). Встановлено строки для подачі заяв по суті справи, витребувано докази та відкладено підготовче судове засідання на 09:00 год. 05 квітня 2019 року.

В підготовчому засіданні 05.04.2019р. повернуто позивачу без розгляду заяву про забезпечення позову у зв`язку із несплатою судового збору.

Ухвалою від 05.04.2019р. продовжено строк підготовчого провадження на 14 днів, встановлені строки для подачі заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 05.04.2019р. задоволено заяву про забезпечення позову та зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі дію прийнятої Головним управлінням Держпраці у Херсонській області постанови від 11 січня 2019 року №752/21-22-13-04/НОМЕР_1-ДФС-ФС про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 2 122 110,00 грн..

Ухвалою від 24.04.2019р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 15:00 годину 06.05.2019р.

У судове засідання, призначене на 06.05.2019р., сторони та треті особи не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідач не забезпечив явку свого представника у судове засідання, причини неявки невідомі.

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Так, 29.12.2018р. Головним управлінням ДФС у Херсонській області надіслано акт документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 , яким встановлені порушення трудового законодавства. Відповідно до рішення №752/21-22-13-04/НОМЕР_1-ДФС від 29.12.2018р. прийнятого першим заступником начальника Головного управління було вирішено призначити розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 на 11.01.2019, про що було повідомлено суб`єкта господарювання шляхом направлення 04.01.2019 вих. №01-08/1/58 на його адресу відповідного повідомлення. Фактичне отримання повідомлення від 04.01.2019 №01-08/1/58 (згідно даних відстеження Укрпошта №590, рекомендованого повідомлення №590) вже після розгляду справи про накладення штрафних санкцій адресатом, не залежать від відправника та не може свідчити про протиправність оскаржуваного рішення. Відповідач наполягає на тому, що ним дотримано вимоги пункту 6 Порядку №509. Відповідно до матеріалів наданих Головним управлінням ДФС у Херсонській області, а саме акту від 21.12.2018р. № 752/21-22-13-04/НОМЕР_1, перевіркою питань укладання з найманими працівниками трудових договорів встановлено порушення, а саме не укладання трудових договорів з найманими працівниками та не подання повідомлень про прийняття працівників на роботу на працівників, перевірки (19 працівників). ФОП ОСОБА_1 не нараховував заробітну плату працівникам за виконану роботу, які працювали згідно договору аутстаффінгу, у результаті чого не нараховано суму єдиного внеску. Отже, ФОП ОСОБА_1 фактично допустив 19 (дев`ятнадцять ) працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.

На підставі викладеного відповідач вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

За змістом п.10 ч.1 ст.4, ч.3 ст.194, ч.ч.1, 9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України письмове провадження - це розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.243, ч.ч.1, 4, 5 ст.250 КАС України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Судове рішення (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, негайно після виходу суду з нарадчої кімнати публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи викладене, ухвалою від 06.05.2019р. вирішено подальший розгляд справи здійснити у порядку письмового провадження в межах строків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі проведено документальну планову перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 20.03.2013р. по 31.12.2017р., за наслідками якої складено акт від 21.12.2018р. №752/21-22-13-04/НОМЕР_1.

У акті зроблені висновки про порушення ФОП ОСОБА_1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015р. №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» у вигляді не укладення трудових договорів з найманими працівниками та не подання повідомлень про прийняття працівників на роботу.

Зокрема, посадовими особами ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі у п.2 акту зазначено, що перевіркою нарахування і виплати заробітної плати найманим працівникам порушень не встановлено, у той же час виявлено, що позивачем укладено із ТОВ «Аутстаффер» договір аутстаффінгу від 01.04.2017р., відповідно до якого третя особа зобов`язувалась надавати позивачу за його заявками послуги з надання власних працівників для участі у виробничому процесі, виконання інших функцій, пов`язаних з виробництвом та/або реалізацією продукції, товарів, послуг, а позивач зобов`язувався оплатити ці послуги. Окремі працівники з числа тих, яких було надано ТОВ «Аутстаффер», раніше працювали за трудовим договором у позивача. З посиланням на те, що договір аутстаффінгу від 01.04.2017р. передбачав надання позивачу персоналу ТОВ «Аутстаффер», який не мав власних найманих працівників, й на те, що предмет договору передбачає виконання цим Товариством функцій роботодавця і фактично підпадає під дію положень ст.39 Закону України «Про зайнятість населення», посадовими особами ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі зроблено висновки про те, що ТОВ «Аутстаффер» не мав можливості виконати умови договору від 01.04.2017р., надані Товариством позивачу послуги з надання персоналу не мають реального характеру, а відтак позивач використовував працю найманих осіб без належного оформлення трудових відносин.

ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі 27.12.2018р. було надіслано витяг з акту від 21.12.2018р. №752/21-22-13-04/НОМЕР_1 на адресу відповідача, який отримав його 29.12.2018р.

Відповідачем було прийнято рішення від 29.12.2018р. №752/21-22-13-04/НОМЕР_1-ДФС про розгляд справи про накладення штрафу на підставі вищезазначеного витягу з акту та призначено розгляд справи на 11:00 год. 11.01.2019р.

Також відповідачем складено повідомлення від 04.01.2019р. №01-08/1/58 про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

За наслідками розгляду справи першим заступником начальника ГУ Держпраці у Херсонській області Франкевич Т.І. прийнято постанову від 11.01.2019р. №752/21-22-13-04/НОМЕР_1-ДФС-ФС, якою на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗПП України накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 2 122 110,00 грн. за фактичний допуск 19 працівників до роботи без оформлення трудового договору та виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і податків.

Оцінюючи правомірність цієї постанови, суд виходить з наступного.

Питання проведення перевірок суб`єктів господарювання щодо дотримання законодавства про працю врегульовано, зокрема, Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі ратифіковану Законом №1985-ІV від 08.09.2004 р.

Відповідно до статті 12 вказаної Конвенції інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їх повноваження, зокрема мають право здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються. Інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм (ст. 16 Конвенції).

Частиною 1 статті 259 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗПП України) передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію цієї правової норми постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. №295 затверджено, зокрема, Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295).

Згідно із пунктами 2, 5, 19 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Інспекційні відвідування проводяться, зокрема:

- за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

- за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

- за інформацією ДФС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Відповідно до п.п.27 - 29 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Таким чином, законодавством передбачено можливість притягнення до відповідальності суб`єкта господарювання (об`єкта відвідування) та його посадових осіб у разі виявлення порушень вимог законодавства про працю.

Оскаржуваним рішенням до позивача застосовано штраф на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗПП України, якою передбачено відповідальність у вигляді штрафу юридичних та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.

Стаття 265 КЗПП України має назву «Відповідальність за порушення законодавства про працю».

Частиною другою цієї статті в абзацах з другого по восьмий визначені випадки, коли юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.265 КЗПП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок №509).

Згідно п.п.1, 2 цього Порядку він визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади;

акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно п.п.3 - 6 Порядку №509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд. У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Пунктами 7, 8 Порядку №509 установлено, що справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку (тобто акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю), здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.

Отже, Порядок №509 передбачає можливість розгляду справи та накладення на суб`єкта господарювання штрафу на підставі акту документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

У зв`язку з цим слід вказати, що частиною 5 статті 265 КЗПП України установлено, що штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

На переконання суду, ця норма Кодексу як закону, установлює специфічну особливість процедури притягнення до відповідальності юридичних та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у випадку допущення ними конкретно визначеного порушення законодавства про працю, яке полягає саме у фактичному допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків, як в даному спірному випадку.

Виходячи зі змісту частини 5 статті 265 КЗПП України, нею фактично установлено заборону накладення штрафу, якщо цьому не передувало здійснення заходу державного нагляду (контролю), з єдиним виключенням - накладення штрафу без здійснення відповідного заходу можливо виключно на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та яким встановлено період такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Отже, на думку суду, накладення штрафу за порушення, передбачене абзацом другим частини другої статті 265 КЗПП України, лише на підставі акту документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю - неможливе.

При цьому слід врахувати, що норми частини 5 статті 265 КЗПП України мають вищу юридичну силу порівняно із нормами Порядку №509, оскільки він є підзаконним нормативно-правовим актом і прийнятим саме на виконання статті 265 КЗПП України, а тому не може їй суперечити.

Тому суд вважає, що отримавши від територіального органу ДФС України акт документальної перевірки, в якому викладені висновки про порушення позивачем саме тих вимог законодавства про працю, відповідальність за яке установлена абзацом другим частини другої статті 265 КЗПП України, відповідач був зобов`язаний відповідно до частини 5 статті 265 КЗПП України та Порядку №295 призначити і провести інспекційне відвідування позивача, в ході якого мав установити, чи дійсно позивачем допущено відповідне порушення.

Виходячи зі змісту п.п.7, 8 Порядку №509, під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, для вирішення питання про відповідальність особи на підставі ч.2 ст.265 КЗПП України, уповноважена посадова особа Держпраці та її територіальних органів повинна за загальним правилом встановити суть правопорушення, обставини його вчинення та докази, які це підтверджують. Така сукупність дій включає і установлення обставин, чи взагалі мало місце правопорушення.

Натомість відповідач на підставі навіть не акту документальної виїзної перевірки ДФС чи її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю, а витягу з такого акту, який до того ж містить висновок про порушення позивачем вимог законодавства про працю, який ґрунтується на іншому висновку контролюючого органу про неможливість виконання контрагентом позивача - ТОВ «Аутстаффер» - умов договору аутстаффінгу (а фактично договору про надання персоналу) від 01.04.2017р. та нереальний характер послуг цього Товариства з надання в розпорядження позивача персоналу, розглянув справу та наклав на позивача штраф.

У зв`язку з цим суд виходить з того, що згідно із ст.ст. 1, 8, 19 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідач не довів належними і допустимими доказами правомірність свого рішення про накладення на позивача штрафу. Суд вважає, що розглядаючи справу та накладаючи на позивача штраф, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, які визначені Конституцією та законами України, а навпаки - усупереч їх приписів (частини 5 статті 265 КЗПП України), оскільки законом був позбавлений компетенції і повноважень накладати лише на підставі витягу з акту документальної перевірки територіального органу ДФС штраф за відсутності рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та яким встановлено період такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Наслідком цього є те, що оскаржувана постанова прийнята не на підставі доказів, які б мали значення для розгляду справи про накладення штрафу, без установлення дійсних правовідносин між позивачем, переліченими в акті документальної перевірки та самій постанові особами та ТОВ «Аутстаффер», без надання цим обставинам будь-якої, не те що належної, правової оцінки. Отже, відповідачем усупереч приписів ст.265 КЗПП України та Порядку №506 так і не установлено, чи вчиняв позивач правопорушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗПП України.

Крім того, розгляд справи проведено без належного повідомлення позивача та за його відсутності, оскільки відповідних доказів відповідачем не надано. Подані відповідачем рішення щодо розгляду справи, повідомлення про розгляд справи не містять відміток про їх отримання позивачем чи надіслання поштою. Надані ж відповідачем зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень, навпаки, свідчать про отримання позивачем кореспонденції 22.01.2019р., тобто значно пізніше, ніж відбувся розгляд справи.

Пунктами 6, 7 Порядку №509 визначено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду. Отже, неявка представника суб`єкта господарювання є підставою для розгляду справи без участі такого представника виключно при наявності одночасної сукупності 2 умов: суб`єкта господарювання повідомлено про розгляд справи; від нього не надійшло обґрунтованого клопотання про відкладення. Однак виконати другу умову можливо тільки в тому випадку, якщо суб`єкту господарювання не просто надіслано відповідне повідомлення, але й воно було ним фактично отримано.

Аналіз наведених обставин в сукупності вказує на те, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваної постанови про накладення штрафу діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), необґрунтовано прийшовши до висновку про винуватість позивача у вчиненні порушення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), без дотримання принципу верховенства права.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Жодним з цих приписів та принципів оскаржуване рішення не відповідає.

Відтак оскаржувана постанова відповідача від 11.01.2019р. №752/21-22-13-04/НОМЕР_1-ДФС-ФС є безпідставною і не ґрунтується на законі, а тому є протиправною.

На думку суду відповідач, приймаючи цю постанову та притягуючи позивача до відповідальності, не встановив необхідних обставин для кваліфікації дій позивача як правопорушення, не надав таким обставинам належної правової оцінки, чим порушив вимоги Конституції України (ст.ст.19, 58), КЗПП України, Порядків №295 та 509.

При цьому у даному конкретному випадку суд не може встановлювати такі обставини та надавати їм оцінку, оскільки це буде фактично повторним здійсненням як інспекційного відвідування, так і розгляду справи про накладення штрафу, повноваженнями щодо здійснення яких наділений законодавством саме відповідач, а не суд.

За таких обставин адміністративний позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в загальній сумі 9605,00 грн. згідно платіжних доручень №252 від 08.01.2019р. та №254 від 04.02.2019р.

Оскільки позов повністю задоволено, то позивачу належить відшкодувати сплачений судовий збір в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 132-143, 241-246, 250, 251, 255, 257-262 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутстаффер" та на стороні відповідача Головного управління ДФС України в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Херсонській області від 11 січня 2019 року №752/21-22-13-04/НОМЕР_1-ДФС-ФС про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 2 122 110 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Херсонській області (73026, Херсонська область, м. Херсон, вул. Тираспільська, 1, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 112040100