Справа № 200/11236/18-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 травня 2019 року

Київ

справа №200/11236/18-а

адміністративне провадження №К/9901/12963/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Маріупольської міської ради, Міського голови Маріупольської міської ради Бойченка Вадима Сергійовича , за участі третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Громадська організація «Медія Платформа «М14», Громадська організація «Агенція стратегічного захисту ініціатив «Азовська Паланка», про визнання незаконним рішення №7/35-3108 «Про внесення змін у додаток до рішення міської ради від 29 грудня 2015 року №7/3-24 «Про утворення виконавчого комітету міської ради та затвердження його складу» в частині виключення із персонального складу виконавчого комітету Маріупольської міської ради ОСОБА_1 ; зобов`язання Маріупольську міську раду включити до персонального складу виконавчого комітету Маріупольської міської ради ОСОБА_1 ; визнання дій міського голови Бойченка Вадима Сергійовича , що виявилися у порівнянні позивачки із «клоуном», незаконними та такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 .

Ухвалою Донецького оружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до Маріупольського міського голови Бойченка В.С. про визнання дій, що виявилися у порівнянні позивачки із «клоуном» незаконними та такими, що принижують честь, гідність, та ділову репутацію ОСОБА_1 .

Ухвалою Донецького оружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалами Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року та від 16 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Громадську організацію «Медія Платформа «М14» та Громадську організацію «Агенція стратегічного захисту ініціатив «Азовська Паланка».

Ухвалою Донецького оружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено повністю.

02 травня 2019 року позивач звернулась до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом першої інстанції вказану справу відповідно до статті 12 КАС України віднесено до справ незначної складності, що в свою чергу підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді І.Л.Желтобрюх

Т.Г.Стрелець