Справа № 202/6592/18
Суддя: Слюсар Л. П.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/6592/18
Провадження № 2-а/202/9/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 травня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 05.10.2018 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGX 21.440 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки ВЕСТТ 975310 (номерний знак НОМЕР_2 ). 05.10.2018 року на автомобільній дорозі М-13, Кропивницький-Патонове, т/з було зупинено інспектором роти № 3 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Перевозним Д.С. та винесено відносно нього постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 643660. З рішенням працівника поліції не згоден, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, які б об`єктивно вказували б на те, що він порушив ПДР України, що свідчить про відсутність суб`єктивної та об`єктивної сторони правопорушення, а отже виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності. Даний факт підтверджується п.9 Постанови в якій працівник поліції не долучає жодних доказів.

У зв`язку з чим, просив: визнати дії інспектора роти № 3 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Перевозного Дениса Сергійовича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення відносно ОСОБА_1 постанови серії ЕАВ № 643660 від 05.10.2018 р. про адміністративне правопорушення та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 гривень за порушення ст. 132-1 КУпАП, незаконними; скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення ЕАВ № 643660 від 05.10.2018 р.; справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП від 05.10.2018 р. - закрити.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2018 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Подав заву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав відзив, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення. Вказав, що 05.10.2018 року о 14 год. 27 хв. при здійсненні патрулювання екіпажем інспектором роти № 3 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Перевозним Д.С. та його напарником було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом MAN TGX 21.440, д.н.з. НОМЕР_3 з причепом BEGTT д.н.з. НОМЕР_2 , на автомобільній дорозі м-13, «Кропивницький-Платонове» 1км.+100м., на якому перевозив вантаж, який виступав за габаритні фари більш ніж на 2 м., чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП. Наголосив, що позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, не зробив жодних посилань та не надав жодних доказів як на підставу свої заперечень щодо відсутності в його діях порушень Правил дорожнього руху України з чого можна було б зробити висновок про те, що його дії як інспектора поліції в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП є незаконними, а постанову про притягнення до адміністративної відповідальності було складено з порушеннями норм чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2018 року інспектором роти № 3 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Перевозним Д.С. винесено постанову серії ЕАВ № 643660 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляду штрафу у розмірі 510 грн., на підставі того, що водій перевозив негабаритний вантаж з причепом ВЕСТТ 975310 (номерний знак НОМЕР_2 ), який виступав за габаритні фари більше ніж на 2 м, чим порушив п. 22.5 ПДР - Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних т/з автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до статті 132-1 КУпАП, адміністративна відповідальність наступає за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. В санкції даної статті також вказано, що за дане правопорушення несуть відповідальність і водії.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м.

При цьому основним документом, що надає право на рух великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, є дозвіл, що видається перевізнику Національною поліцією за наявності узгодження з дорожніми, комунальними підприємствами і організаціями.

Як встановлено під час розгляду справи в суді, позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGX 21.440 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки ВЕСТТ 975310 (номерний знак НОМЕР_2 ).

При цьому до матеріалів справи позивачем надано копію дозволу №2 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, строк дії якого з 17.09.2018 року по 31.10.2018 року, згідно з яким, вантажному автомобілю MAN TGX 21.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом ВЕСТТ 975310, державний номерний знак НОМЕР_2 , дозволено перевозити вантаж - довжиною 22 м., шириною 3,75 м., висотою 4,49 м., загальною вагою 40 т., з навантаженням на найбільш навантажену вісь 11 т., вантаж виступає за задній габарит ТЗ 1,5 м. (а.с.6).

Відповідно до товарно-транспортної накладної № 05102018/01 від 05.10.2018 року, позивач на вантажному автомобілі MAN TGX 21.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом ВЕСТТ 975310, державний номерний знак НОМЕР_2 перевозив комбайн " John Deere C670" (а.с. 9). Згідно з наданими позивачем технічними характеристиками даного комбайну, його ширина складає 3,5 м. (а.с. 7-8).

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються, зокрема, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про автомобільні дороги», який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Статтею 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, згідно п.2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Підпунктом 4 пункту 2 наведеного Порядку визначено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку. Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п. 3, 4, 6 Порядку).

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (п.18 Порядку).

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що контроль на відповідність габаритів вантажу певним нормам проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю із складенням відповідного документу.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, визначені ст. 251 КУпАП.

В даному випадку відповідачем не надано жодних доказів дотримання вказаної вище процедури, зокрема, здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі, певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам із складенням відповідного документу.

В матеріалах справи відсутні показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які б містили докази скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Інші докази на підтвердження встановлених відповідачем обставин, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи відсутні, сторонами не подані.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 643660 від 05.10.2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Що стосується позовних вимог про визнання дій інспектора поліції незаконними, то вони не підлягають задоволенню, оскільки контроль за дорожнім рухом, реагування на порушення водіями правил ПДР і складання постанов у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху входить до службових обов`язків інспекторів патрульної поліції. Отже, дії зі складання постанови по справі про адміністративне правопорушення є, по суті, виконанням службовими особами, своїх службових повноважень, наданих чинним законодавством. При цьому, не дії інспектора, а його рішення у формі постанови про накладення адміністративного стягнення породжує для позивача певні правові наслідки і має обов`язковий характер.

Крім того, частиною 3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не передбачено вирішення судом питань про визнання дій суб`єкта владних повноважень незаконними.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72, 73, 75, 77, ч. 9 ст. 205, ст. ст. 241, 242, 244, 245 КАС України, на підставі ст. 132-1 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову інспектора роти № 3 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Перевозного Дениса Сергійовича, серії ЕАВ № 643660 від 05.10.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП - скасувати.

Провадження у адміністративній справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП - закрити.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом 10-ти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.П. Слюсар