Справа № 140/948/19
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

07 травня 2019 рокуЛуцькСправа № 140/948/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання Гринчук Я.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Захарунь І.О.,

розглянувши в підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Волинської обласної державної адміністрації про визнання протиправним розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Волинської обласної державної адміністрації про визнання протиправним підпункту 7 пункту першого розпорядження Волинської обласної державної адміністрації №160 від 26 березня 2019 року "Про реєстрацію статутів релігійних громад у новій редакції" в частині реєстрації змін до статуту "Свято-Миколаївська громада Української православної церкви" села Холопичі Локачинського району у новій редакції за назвою релігійна організація "Свято-Миколаївська релігійна громада Православної церкви України села Холопичі Локачинського району Волинської області" та підпункту 8 пункту першого розпорядження Волинської обласної державної адміністрації № 160 від 26 березня 2019 року "Про реєстрацію статутів релігійних громад у новій редакції" в частині реєстрації змін до статуту "Свято-Покровська громада Української православної церкви" села Маньків Локачинського району у новій редакції за назвою релігійна організація "Свято-Покровська релігійна громада Православної церкви України села Маньків Локачинського району Волинської області".

Ухвалою судді від 05.04.2019 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.

В підготовчому судовому засіданні 07.05.2019 року представником відповідача заявлене клопотання про закриття провадження у справі, оскільки, спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник відповідача вважає, що наданню правової оцінки підпунктів 7 та 8 пункту 1 розпорядження Волинської обласної державної адміністрації №160 від 26 березня 2019 року "Про реєстрацію статутів релігійних громад у новій редакції" передує встановленню та доказуванню обставин, які є внутрішньою діяльністю релігійних організацій: "Свято-Миколаївської релігійної громади Православної церкви України села Холопичі Локачинського району Волинської області та Свято-Миколаївська релігійна громада Православної церкви України села Холопичі Локачинського району Волинської області.

Отже, оскаржуване розпорядження відповідача стосується права усіх членів таких релігійних громад, а спір, фактично, виник саме між позивачем, як настоятелем Свято-Покровського храму Української православної церкви у селі Маньків, Локачинського району Волинської області та Свято Миколаївського храму у селі Холопичі Локачинського району Волинської області та релігійними громадами, які вирішили змінити канонічне підпорядкування.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що спірні правовідносини стосуються прав та інтересів учасників релігійних громад на канонічне підпорядкування, а за таких підстав позовні вимоги у цій справі спрямовані на захист приватного-цивільно-правового права позивача.

На підставі викладеного, а також враховуючи правову позицію викладену в постанові Верховного суду від 19.12.2018 року у справі № 806/3462/14, просила суд провадження у цій справі закрити.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні заперечив проти закриття провадження у справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши характер та предмет спірних правовідносин, врахувавши правову позицію викладену в постанові Верховного суду від 19.12.2018 року у справі №806/3462/14, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту позову, позивач є настоятелем Свято-Покровського храму Української православної церкви у селі Маньків, Локачинського району Волинської області та Свято Миколаївського храму у селі Холопичі Локачинського району Волинської області. Як на підставу позову, позивач вказує ту обставину, що релігійні громади зазначених районів ніколи не приймали жодних рішень: а ні про затвердження статуту у новій редакції, а ні про зміну назви релігійної громади, а ні про перехід громади під протекторат православної церкви України.

Позивач, як на підставу позову вказує також і на те, що рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту не ухвалювалось загальними зборами релігійних громад. Загальні збори релігійної громади не скликались та не приймались. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалювалось менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до її статуту (положення). Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту не засвідчене підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення.

Документи для державної реєстрації "Свято-Миколаївської громади Української православної церкви" села Холопичі Локачинського району та "Свято-Покровська громада Української православної церкви" села Маньків Локачинського району-не подавалиь.

Саме, враховуючи вказані обставини, позивач і просив суд визнати протиправним підпункт 7 пункту першого розпорядження Волинської обласної державної адміністрації №160 від 26 березня 2019 року "Про реєстрацію статутів релігійних громад у новій редакції" в частині реєстрації змін до статуту "Свято-Миколаївська громада Української православної церкви" села Холопичі Локачинського району у новій редакції за назвою релігійна організація "Свято-Миколаївська релігійна громада Православної церкви України села Холопичі Локачинського району Волинської області" та підпункту 8 пункту першого розпорядження Волинської обласної державної адміністрації № 160 від 26 березня 2019 року "Про реєстрацію статутів релігійних громад у новій редакції" в частині реєстрації змін до статуту "Свято-Покровська громада Української православної церкви" села Маньків Локачинського району у новій редакції за назвою релігійна організація "Свято-Покровська релігійна громада Православної церкви України села Маньків Локачинського району Волинської області".

З урахуванням обставин викладених у клопотанні представника відповідача про закриття провадження у справі, з урахуванням підстав та предмету позову, учасників спірних правовідносин, суд приходить висновку, що предметом спору за даним адміністративним позовом є правомірність рішення органу виконавчої влади - Волинської обласної державної адміністрації щодо реєстрації статуту релігійних громад у новій редакції, зміни керівника і найменування цієї релігійної громади.

Позивач, вважає оскаржуване рішення відповідача протиправним, оскільки рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін та доповнень до статутів не ухвалювалось загальними зборами релігійних громад, такі збори не скликались її членами, рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалювалось менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до її статуту тощо.

Відтак, оскаржуються розпорядження №160 від 26.03.2019 саме з підстав порушення особами, які подали заяву про реєстрацію статуту, положень закону в частині дотримання порядку, способу та компетенції реєстрації таких змін. Ці обставини належать до внутрішньої діяльності юридичної особи. Як вбачається із встановлених обставин, позивач пов`язує проведену реєстрацію статуту, власне із незаконними діями осіб, які подали відповідну заяву та документи відповідачеві.

Фактичною підставою звернення до суду стали не дії відповідача-суб`єкта владних повноважень щодо реєстрації статуту, а дії осіб, які прийняли рішення про зміну підлеглості релігійної громади, подали відповідну заяву та документи відповідачу.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

При цьому, КАС України регламентує порядок розгляду не усіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. При визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Водночас, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Окрім того, згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування "суду" але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

У контексті наведеного необхідно зауважити, що даний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване розпорядження, хоч і мав владні-управлінські повноваження щодо позивача (в частині зареєструвати або відмовити у реєстрації статуту релігійної громади), проте факт здійсненої реєстрації обумовлений наданими для такої реєстрації документами. В свою чергу, позивач власне і доводить відсутність повноважень у особи, яка подала заяву та відсутність у неї необхідного пакету документів для реєстрації нової редакції статуту, оспорює повноваження приймати рішення про зміну статуту.

Отже, наданню правової оцінки підпункту 7 пункту першого розпорядження Волинської обласної державної адміністрації №160 від 26 березня 2019 року "Про реєстрацію статутів релігійних громад у новій редакції" в частині реєстрації змін до статуту "Свято-Миколаївська громада Української православної церкви" села Холопичі Локачинського району у новій редакції за назвою релігійна організація "Свято-Миколаївська релігійна громада Православної церкви України села Холопичі Локачинського району Волинської області" та підпункту 8 пункту першого розпорядження Волинської обласної державної адміністрації № 160 від 26 березня 2019 року "Про реєстрацію статутів релігійних громад у новій редакції" в частині реєстрації змін до статуту "Свято-Покровська громада Української православної церкви" села Маньків Локачинського району у новій редакції за назвою релігійна організація "Свято-Покровська релігійна громада Православної церкви України села Маньків Локачинського району Волинської області" передує встановлення та доказування у даному спорі обставин, які є внутрішньою діяльністю релігійної організації Свято-Миколаївської релігійної громади Православної церкви України села Холопичі Локачинського району Волинської області та релігійної організації Свято-Покровської релігійної громади Української православної церкви" села Маньків Локачинського району Волинської області.

Таким чином, оскаржуване розпорядження стосується не лише прав та інтересів позивача, а й створює та змінює права всіх членів Релігійних громад.

Суд дійшов висновку, що у даному випадку спір виник саме між керівником (членом) Свято-Покровської релігійної громади Української православної церкви у селі Маньків, Локачинського району Волинської області та Свято-Миколаївської релігійної громади села Холопичі Локачинського району Волинської області та Свято- Покровською та Свято-Миколаївською релігійними громадами, які вирішили змінити канонічне підпорядкування, подавши заяву про реєстрацію змін.

Необхідно звернути увагу і на те, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Отже, як установлено, спірні правовідносини стосуються прав та інтересів учасників релігійних громад на канонічне підпорядкування, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільного права позивача. З огляду на суб`єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Одночасно, суд зазначає, що згідно ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 року, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Також, ч.5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного суду від 19 грудня 2018 року у справі №806/3462/14 за позовом Свято-Миколаївської Української православної церкви до Житомирської обласної державної адміністрації, треті особи на стороні відповідача: Реєстраційна служба Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, Релігійна громада Свято-Миколаївської парафії с.Попільня Попільнянського району Житомирської області Житомирської єпархії УПЦ Київського патріархату, про скасування розпорядження, викладений правовий висновок про те, що наданню правової оцінки розпорядженню обласної державної адміністрації передує встановлення та доказування у даному спорі обставин, які є внутрішньою діяльністю релігійної організації. Окрім того, зазначене розпорядження зачипає не лише права та інтереси позивача, а й релігійні громади. Отже, Верховний суд прийшов до переконання, що спір виник саме між засновниками, членами православної церкви та релігійною громадою, яка вирішила змінити канонічне підпорядкування, подавши заяву про реєстрацію змін.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

З урахуванням викладеного, Верховний суд у постанові від 19 грудня 2018 року в справі №806/3462/14 виклав правовий висновок про те, що оскільки спірні правовідносини стосуються прав та інтересів учасників релігійної громади на канонічне підпорядкування, а позовні вимоги спрямовані на захист цивільного права позивача, тому, з огляду на суб`єктний склад сторін спору він має вирішуватись за правилами господарського судочинства.

Таким чином, у справі, що розглядається спірні правовідносини стосуються прав та інтересів учасників Свято-Миколаївської релігійної громади Православної церкви України села Холопичі Локачинського району Волинської області та релігійної організації Свято-Покровської релігійної громади Української православної церкви" села Маньків Локачинського району Волинської області на канонічне підпорядкування, а позовні вимоги ОСОБА_2 спрямовані на захист цивільного права, тому, з огляду на суб`єктний склад сторін спору, такий спір має вирішуватись за правилами господарського судочинства, а саме: Господарським судом Волинської області.

Згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі є грунтовним та підлягає до задоволення. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Волинської обласної державної адміністрації про визнання протиправним розпорядження підлягає закриттю.

Відповідно до ст.239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З урахуванням вимог ч.1 ст.239 КАС України суд роз`яснює позивачу, що такий спір має вирішуватись за правилами господарського судочинства, господарським судом Волинської області.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи те, що провадження у справі підлягає закриттю, позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 768, 40 грн., що підтверджуються квитанцією №ПН834772 від 01 квітня 2019 року.

Керуючись статтями п.1 ч.1 ст.238, ч.3 ст.243, ст..256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Волинської обласної державної адміністрації про визнання протиправним розпорядження, закрити.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити позивачу, що даний спір може бути вирішено за правилами господарського судочинства господарським судом Волинської області.

Повернути ОСОБА_2 з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, сплачений згідно квитанції №ПН834772 від 01 квітня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Волинська обласна державна адміністрація, адреса: 43027, Волинська область, м. Луцьк, Київський майдан, 9.

Суддя Ю.Ю. Сорока

Повний текст судового рішення складено 10.05.2019.