Справа № 826/6482/18
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 травня 2019 року

Київ

справа №826/6482/18

адміністративне провадження №К/9901/12985/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів - Данилевич Н.А., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.12.2018

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019

у справі № 826/6482/18

за позовом ОСОБА_2

до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури,

третя особа - ОСОБА_1 ,

про визнання протиправним та скасування рішення,

установив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28.02.2018 № ІІ-010/2018, яким скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області від 24.03.2017 та ухвалено нове рішення про відмову у порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.12.2018 у справі № 826/6482/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28.02.2018 № ІІ-010/2018.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, за результатами розгляду дисциплінарного провадження, дійшла висновку про помилковість висновків Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області про наявність ознак дисциплінарного порушення в діях ОСОБА_1 , посилаючись на те, що у відомостях, викладених в поясненнях адвоката ОСОБА_2, не міститься доказів наявності в діях адвоката ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, отже, підстав для порушення дисциплінарної справи відносно останнього немає.

При цьому, судами встановлено, що ОСОБА_1 оскаржував у судовому порядку рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області від 28.10.2016 та від 26.05.2017 про порушення дисциплінарної справи відносно нього.

Так, постановою Київського окружного адміністративного суду від 16.02.2017 у справі № 810/3668/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2017, у задоволенні адміністративного позову адвоката ОСОБА_1 про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області від 28.10.2016 про порушення дисциплінарної справи відмовлено, при цьому, при розгляді вказаної справи суд дійшов висновку, що рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області від 28.10.2016 є таким, що прийняте відповідно до вимог Закону.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 05.10.2017 у справі № 810/1972/17, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2017, відмовлено у задоволенні адміністративного позову адвоката ОСОБА_1 про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області від 26.05.2017 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, при цьому, суд у вказаній справі дійшов висновку про наявність в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку у вигляді порушення присяги адвоката України та Правил адвокатської етики.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку, що відповідачем не взято до уваги обставини, які викладені в зазначених рішеннях суду, які станом на дату прийняття оскаржуваного рішення набрали законної сили та висновки яких є обов'язковими до урахування, а тому оскаржуване рішення відповідача є необґрунтованим.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 подано до Верховного Суду касаційну скаргу.

Частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Враховуючи характер спірних правовідносин та предмет позову, а також приймаючи до уваги відсутність даних про те, що розгляд справи становить значний суспільний інтерес, Верховний Суд приходить до висновку про наявність законних підстав вважати дану справу такою, що є незначної складності.

Обставини, які є критерієм для віднесення вказаної справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин третьої та четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі не містяться.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких оскаржувані судові рішення підлягають перегляду в касаційному порядку.

Отже, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.12.2018 у справі про визнання протиправним та скасування рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.12.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі № 826/6482/18 відмовити.

2. Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді Н.А. Данилевич

В.М. Шарапа