Справа № 280/4269/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 квітня 2019 року 13:21Справа № 280/4269/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О. та представників

позивача: Бакуменка С.А.

відповідача 1: ОСОБА_1

відповідача 2: ОСОБА_2 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до 1. Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області

2. Мелітопольського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області

про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

09.10.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (далі - позивач) до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (далі - відповідач 1), Мелітопольського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (далі - відповідач 2), в якій позивач просить суд (з урахуванням уточнень від 03.12.2018):

визнати протиправними та скасувати рішення, викладені у Висновку Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області, затвердженому 24.10.2017, про відмову у видачі паспорта громадянина України позивачу та Висновку Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області за №17/2018, затвердженому 23.01.2018, щодо законності документування паспортом громадянина України позивача про те, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Мелітопольським РВ УМВС України в Запорізькій області на ім`я позивача, є недійсним та підлягає знищенню, так як оформлений з порушенням вимог законодавства України, оскільки позивач не набув громадянства України і не є громадянином України;

зобов`язати відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України замість втраченого паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Мелітопольським РВ УМВС України в Запорізькій області.

Ухвалою суду від 16.10.2018 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. В межах встановленого строку позивачем недоліки усунуто.

Ухвалою суду від 06.12.2018 відкрито провадження в адміністративній справі №280/4269/19 та призначено підготовче засідання на 27.12.2018.

Ухвалою суду від 27.12.2018, за клопотанням представника відповідачів, продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання до 19.02.2019.

Судом оголошено перерву до 04.03.2019.

Протокольною ухвалою суду від 04.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 02.04.2019.

Судом оголошено перерву до 22.04.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.10.2017 ОСОБА_3 звернувся до Мелітопольського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області із заявою про оформлення паспорта громадянина України замість втраченого 26.09.2017 паспорта серії НОМЕР_1 . Згідно оскаржуваних висновків позивачу відмовлено у видачі паспорта через встановлення факту його неналежності до громадянства України та фактів порушення вимог законодавства України при оформленні і видачі 06.04.1999 паспорта серії НОМЕР_1 . Посилаючись на норми Конституції України, Закону України «Про громадянство України» зазначає про протиправність таких висновків відповідачів з огляду на те, що він набув статус громадянина України, постійно проживаючи на її території понад 5 років; отримав документ, який посвідчує особу та добросовісно користувався ним понад 19 років; під час оформлення паспорту ознак обману, шахрайства, подання неправдивих відомостей ОСОБА_3 не виявлено, тому просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі позов не визнали, надали відзив (вх. від 27.12.2019 №42856), в якому зазначили, що ОСОБА_3 громадянства України у встановленому порядку не набував, а тому у видачі паспорта громадянина України йому відмовлено правомірно. Просять відмовити у задоволенні позову.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

У судовому засіданні 22.04.2019 на підставі ст. 250 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем с. Сараджаляр, району Саатли, Азербайджанської РСР, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 24.08.1978.

Як зазначає ОСОБА_3 в адміністративному позові, на початку 1994 року у віці 15 років він прибув на територію України разом з батьками на постійне місце проживання. Батько позивача: ОСОБА_4 - особа без громадянства, ОСОБА_5 - громадянка Росії.

Разом з тим, у графі 9 заяви ОСОБА_3 від 23.01.1997 вих. 42/17 про видачу посвідки на проживання особи без громадянства позивач зазначає, що прибув до України 18.12.1992 з Азербайджану.

Позивач разом з батьками проживав на території с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області.

13.03.1997 ОСОБА_3 , як особі без громадянства, за його заявою, Відділом паспортної реєстраційної і міграційної роботи УМВС України в Запорізькій області видано тимчасову посвідку на проживання в Україні серії НОМЕР_2 терміном дії до 13.03.1999.

06.04.1999, на підставі тимчасової посвідки на проживання в Україні, Мелітопольським РВ УМВС України в Запорізькій області Мехтієву В.А. видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 .

26.09.2017 позивачем втрачено паспорт на своє ім`я, що підтверджується Висновком за результатом перевірки матеріалів ЄО №21617 від 29.09.2017 без ознак кримінального правопорушення, затвердженим начальником Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області.

10.10.2017 позивачем подано до Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області заяву про втрату або викрадення паспорта №568.

Висновком Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області «Про відмову у видачі паспорта громадянина України громадянину ОСОБА_3 .», затвердженим 24.10.2017, тимчасово відмовлено ОСОБА_3 у видачі паспорта, оскільки за результатами перевірки є підстави вважати, що паспорт від 06.04.1999 серії НОМЕР_1 видано без оформлення Довідки про реєстрацію особи громадянином України, з порушенням вимог законодавства.

Висновком Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області за результатами службового розслідування щодо законності документування паспортом громадянина України ОСОБА_3 , затвердженим 23.01.2018 за №17/2018, встановлено відсутність факту прийняття рішення щодо встановлення належності до громадянства України, набуття або прийняття до громадянства України ОСОБА_3 ; довідка про реєстрацію громадянином України йому не видавалась, що свідчить про безпідставність оформлення і видачі паспорта громадянина Україні особі без громадянства, яка не набула громадянства України у встановленому законодавством порядку. Пунктом третім Висновку (а.с. 24) визначено паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 06.04.1999 на ім`я ОСОБА_3 вважати таким, що оформлений із порушенням вимог законодавства України, отже недійсним і таким, що підлягає знищенню відповідно до вимог п. 10.4 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13.04.2012 №320.

Листом Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 31.01.2018 №2301.2-824/23.1-18 позивачу рекомендовано звернутися до Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області для отримання довідки для слідування до Посольства Азербайджанської Республіки в Україні, а також до Генерального Консульства Російської Федерації в м. Харкові, де необхідно отримати документ, що посвідчує особу і громадянство відповідної держави, або документ про відсутність/припинення громадянства цих країн. Після отримання вказаного документа необхідно звернутися до підрозділу ДМС за місцем проживання для вирішення питання щодо оформлення дозволу на імміграцію в Україну.

Не погоджуючись з Висновками відповідачів, ОСОБА_3 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Підстави набуття і припинення громадянства України на момент видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України від 06.04.1999 серії НОМЕР_1 визначалися Законом України «Про громадянство України» від 08.10.1991 N 1636-XII (втратив чинність 01.03.2001 на підставі Закону України №2235-III; в редакції, чинній станом на 06.04.1999; далі - Закон N 1636-XII).

Відповідно до статті 2 Закону N 1636-XII громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) постійно проживали в Україні, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, і які не є громадянами інших держав;

3) особи, які народилися або постійно проживали на території України, а також їх нащадки (діти, онуки), якщо вони на 13 листопада 1991 року проживали за межами України, не перебувають у громадянстві інших держав і до 31 грудня 1999 року подали у встановленому цим Законом порядку заяву про визначення своєї належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянства України відповідно до цього Закону.

Статтею 11 Закону N 1636-XII визначалися підстави набуття громадянства України. Так, громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за походженням; 3) через прийняття до громадянства України; 4) через поновлення у громадянстві України; 5) за іншими підставами, передбаченими цим Законом; 6) за підставами, передбаченими міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами статті 16 Закону N 1636-XII іноземці та особи без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Умовами прийняття до громадянства України є:

1) визнання і виконання Конституції України та законів України;

2) неперебування в іноземному громадянстві;

3) безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років. Це правило не поширюється на осіб, які виявили бажання стати громадянами України, за умови, якщо вони народилися чи довели, що хоча б один із їх батьків, дід чи баба народилися на її території;

4) володіння українською мовою в обсязі, достатньому для спілкування;

5) наявність законних джерел існування.

Відповідно до статті 31 Закону N 1636-XII заяви з питань громадянства, скріплені підписом заявника з зазначенням дати складання, у письмовій формі подаються на ім`я Президента України через органи внутрішніх справ за місцем постійного проживання заявників, а особами, які постійно проживають за кордоном, - через відповідні дипломатичні представництва або консульські установи України.

З питань громадянства Президент України видає укази (стаття 36 Закону N 1636-XII).

Відповідно до п. 5.2 Інструкції про порядок прийняття, розгляду та проходження в органах внутрішніх справ України клопотань, заяв, інших документів з питань громадянства України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 30.03.1998 N 211 (втратила чинність 10.07.2001, але була чинною на момент видачі позивачу паспорта громадянина України) особам без громадянства, котрі набули громадянства України, ГУМВС, УМВС видають довідку, яка підписується начальником управління ПР та МР або його заступником і скріплюється візовою печаткою (додаток 19), що є підставою для одержання цими особами паспорта громадянина України.

Пунктом 21 Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженої наказом МВС України від 17.08.1994 N 316 (втратила чинність, проте була чинною на момент видачі паспорта громадянина України позивачу) іноземцям і особам без громадянства, які прийняті до громадянства України, паспорти видаються за місцем проживання на підставі довідок ВВІР Управлінь (відділів) паспортної, реєстраційної та міграційної роботи головних управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, м.Києві та Київській області, управлінь МВС України в областях і м.Севастополі.

За правилами, встановленими статтею 38 Закону N 1636-XII особам, які набули у встановленому цим Законом порядку громадянства України, органи внутрішніх справ України або дипломатичні представництва чи консульські установи України видають паспорти громадянина України.

З набуттям чинності Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено цим Законом (далі - Закон № 2235-III; в редакції Закону від 28.01.2016 № 957-VIII).

Статтею 1 Закону № 2235-III визначено, що громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 3 Закону № 2235-III громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Згідно статті 6 Закону № 2235-III громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Частиною 1 статті 9 Закону №2235-III передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 22 Закону №2235-III Президент України, зокрема, приймає рішення і видає укази відповідно до Конституції України і цього Закону про прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України.

У пунктах 1, 4 частини першої статті 24 зазначеного Закону визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону; прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-10 статті 6 цього Закону.

Пунктом 92 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (далі - Порядок №215), передбачено, що до повноважень органів міграційної служби також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону.

Рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_3 не приймалось.

Згідно з пунктом 1 статті 5 Закону № 2235-III документами, що підтверджують громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Пунктом 10.4 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого Наказом МВС України від 13.04.2012 № 320 (втратив чинність на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ № 161 від 01.03.2018, проте був чинним на момент винесення оскаржуваних висновків) передбачено, що погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти: які обмінюються у зв`язку зі зміною (переміною) прізвища, імені та по батькові; у разі встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); у разі непридатності паспорта для користування (пошкодження з різних причин, утрата фотокартки); осіб, громадянство України яких припинено; знайдені, замість яких видано нові; померлих громадян; зіпсовані під час заповнення; оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України; не отримані власником протягом року.

Системний аналіз наведених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для видачі паспорту громадянина України є набуття особою громадянства України у порядку, визначеному чинним законодавством, а підставою для визнання бланків зазначених паспортів недійсними та прийняття рішення про їх знищення -видача з порушенням вимог чинного законодавства.

Разом з цим, позивачем не надано до матеріалів справи довідки про прийняття до громадянства України; доказів існування Указу Президента України про прийняття ОСОБА_3 суду також не надано, а тому суд погоджується із тим, що ОСОБА_3 не набув громадянства України у встановленому громадянством порядку.

Щодо зауважень позивача, що на момент отримання паспорта він понад 5 років проживав на території України слід зазначити, що таке проживання є лише передумовою для набуття громадянства, але не скасовує необхідності набуття громадянства із дотриманням всіх законодавчих процедур.

Водночас, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд виходить із того, що ОСОБА_3 , який отримав паспорт громадянина України і відкрито користувався ним понад 19 років (для працевлаштування, реєстрації шлюбу, реєстрації в якості фізичної особи-підприємця тощо) добросовісно вважав, що ним додержано вимог щодо набуття громадянства України у встановленому законодавством порядку, адже отримав документ, що

підтверджує таке громадянство.

Конституційний Суд України у Рішенні №7-рп/2009 від 16.04.2009 висловив правову позицію, відповідно до якої, рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути гарантією стабільності суспільних відносин, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Висновком Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області за результатами службового розслідування щодо законності документування паспортом громадянина України ОСОБА_3 , затвердженим 23.01.2018 за №17/2018, встановлено, що паспорт серії НОМЕР_1 видано позивачу безпідставно саме з вини посадової особи суб`єкта владних повноважень - колишнього керівника відділення паспортної, реєстраційної і міграційної роботи Мелітопольського РВ УМВС України в Запорізькій області Павленка М.О.; натомість відповідачами не надано доказів та судом не встановлено фактів, які б свідчили про подання позивачем під час оформлення паспорту громадянина України свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, чи приховування позивачем будь-якого суттєвого факту, за наявності якого він не мав права на набуття громадянства України.

Аналогічно застосовані норми права Верховним Судом у постановах від 13.06.2018 у справі №808/8844/15 та від 20.11.2018 у справі №815/6748/15, висновки якого суд враховує з огляду на положення ч. 5 ст. 242 КАС України.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню, а висновок «Про відмову у видачі паспорта громадянина України громадянину ОСОБА_3 », затверджений 24.10.2017 Мелітопольським МВ УДМС України в Запорізькій області та висновок Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області за результатами службового розслідування щодо законності документування паспортом громадянина України ОСОБА_3 , затверджений 23.01.2018 за №17/2018 - скасуванню.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Ефективним способом захисту прав позивача, який в повній мірі відновить порушені права та інтереси, є зобов`язання Мелітопольського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України замість втраченого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати висновок «Про відмову у видачі паспорта громадянина України громадянину ОСОБА_3 », затверджений 24.10.2017 Мелітопольським МВ УДМС України в Запорізькій області та висновок Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області за результатами службового розслідування щодо законності документування паспортом громадянина України ОСОБА_3 , затверджений 23.01.2018 за №17/2018.

3. Зобов`язати Мелітопольський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області оформити та видати ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) паспорт громадянина України замість втраченого.

4. Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 409 (одна тисяча чотириста дев`ять) гривень 60 копійок присудити на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 90; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 02.05.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко