Справа № 639/6124/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 р. Справа № 639/6124/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2019, головуючий суддя 1 інстанції Старосєльцева О.В., повний текст рішення виготовлено 18.01.2019, майдан Свободи 6, м. Харків, 61022, по справі № 639/6124/18
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Харківській обл.), в якому просив визнати протиправним дії ГУ ПФУ в Харківській обл., які полягають у зменшенні розміру пенсії позивачу при проведенні перерахунку пенсії основного розміру пенсії за вислугу років з 83% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення та зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській обл. перерахувати та виплачувати позивачу пенсію у розмірі 83% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з 01.01.2018, з урахуванням включеного до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, сум щомісячної процентної надбавки за вислугу років 50%, робота з таємними виробами, носіями, документами 15%, надбавка за особливо важливі завдання 50%, премія 10%, починаючи з 01.01.2018.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2019 частково задоволено адміністративний позов.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській обл. з приводу зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 при перерахунку розміру пенсії з 01.01.2018 з показника 83% грошового утримання військовослужбовця до показника 70% грошового утримання військовослужбовця.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській обл. здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 із збереженням показника 83% грошового утримання військовослужбовця та провести виплату різниці.
В решті вимог позов залишено без задоволення.
Не погодившись з даним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог, прийняти по справі судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що призначена пенсія позивачу перерахована без сум складових видів грошового забезпечення: сум щомісячної процентної надбавки за вислугу років 50%, робота з таємними виробами, носіями, документами 15%, надбавка за особливо важливі завдання 50%, премія 10%, які були враховані при призначенні пенсії останньому. Норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262) мають вищу юридичну силу, ніж норми постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103), які розвивають чи деталізують окремі положення зазначеного Закону та не повинні суперечити положенням Закону. Також вказав на неприпустимість звуження прав позивача, як особи, яка має право на перерахунок та виплату пенсії у наведеному розмірі, а також порушення права позивача на мирне володіння своїм майном. Позивач зазначив, що Кабінет Міністрів України не має повноважень на визначення своїми правовими актами встановлювати порядок перерахунку пенсій, така постанова суперечить закону. Позивач зазначив, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права: посилаючись на норми ст. 43, 51, 63 Закону № 2262, відмовив позивачу в позовних вимогах, незважаючи на те, що всі норми повністю узгоджуються між собою та свідчать про право позивача на перерахунок пенсії, не застосував законодавчий акт, який визначає надбавку за роботу з таємними виробами, носіями, документами, надбавку за особливо важливі завдання, премію як складову частину грошового забезпечення військовослужбовців, які застосовувалися при призначенні пенсії, не застосував конституційний принцип верховенства права та не врахував правову позицію Верховного Суду по даній категорії справ, порушив право позивача на справедливий судовий розгляд, гарантований ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод порушив норми процесуального права.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 639/6124/18.
15 квітня 2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін.
В обгрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що перерахунок пенсії позивачу проведений на виконання постанову КМУ від 21.02.2018 № 103, що кореспондується з приписами ч. 4 ст. 63 Закону № 2262 в частині наданого Уряду права встановлювати такі умови перерахунку та на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ХОВК). Відповідач вказав на залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників, про що зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 19.06.2001 № 9-рп/2001. Також послався на абз. 5,6, 10 п. 2.1 рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 1-42/2011 щодо відповідності Конституції України (конституційності) певних положень Закону України «Про державний Бюджет України на 2011 рік», практику Європейського суду з прав людини у рішеннях від 09.10.1979 у справі «Єйрі проти Ірландії», від 12.10.2004 у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», від 03.06.2014 у справі «Великода проти України». Відповідач зазначив, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій та зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській обл. перерахувати та виплачувати пенсію у розмірі, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 0 01.01.2018, є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню. Органи Пенсійного фонду України самостійно не визначають розмірів грошового забезпечення, а лише призначають та перераховують пенсії пенсіонерам на підставі документів у передбаченому законодавством порядку. Надана позивачем довідка не містить надбавку за роботу з таємними виробами, носіями, документами, надбавку за особливо важливі завдання та премію.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 справу призначено розглядом в порядку письмового провадження.
23 квітня 2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній послався на те, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 по справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Крім того, зазначив, що довідка ХОВК від 15.03.2018 № ФХ114507, відповідно до якої відповідачем здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018, була складена на підставі відповідного списку ГУ ПФУ в Харківській обл. і не могла містити інші, у тому числі додаткові види грошового забезпечення, а саме надбавку за роботу з таємними виробами, носіями, документами, надбавку за особливо важливі завдання та премію.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Враховуючи, що апеляційна скарга відповідача була повернута скаржнику ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019, а позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, в межах розгляду цієї апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.
Позивач одержує пенсію, призначену у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" як колишньому військовослужбовцю Міністерства оборони України, знаходиться на обліку як пенсіонер в ГУ ПФУ в Харківській обл.
Як вбачається з матеріалів справи розмір призначеної пенсії ОСОБА_1 становив 83% суми грошового забезпечення, виходячи з вислуги років - 31 рік.
ГУ ПФУ у Харківській обл., на підставі п.1 постанови КМУ №103 від 21.02.2018 здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018, але одночасно з цим здійснено зменшення розміру пенсії з 83% грошового забезпечення на 70%.
Не погодившись з тим, що під час перерахунку пенсії відповідачем застосовано відсоток грошового забезпечення - 70%, позивач неодноразово звертався до ГУ ПФУ у Харківській області (заяви від 27.04.2018, 16.06.2018) щодо донарахування пенсії, враховуючи вже проведений на підставі Постанови № 103 перерахунок пенсії, а також норму, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії (норму пенсійного забезпечення 83%).
Розглянувши дані заяви ГУ ПФУ у Харківській обл. повідомлено позивача (листом від 17.05.2018 №3090/С-14, від 12.07.2018 №14305/С-11), що перерахунок пенсії здійснено відповідно до вимог ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанови КМУ №103 від 21.02.2018, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ХОВК, виходячи із сум грошового забезпечення 13 740,00 грн., до складу якого входять: посадовий оклад 7 750,00 грн., оклад за військове звання 1410,00 грн., надбавка за вислугу років (50%) 4580,00 грн. Розмір пенсійної виплати з 01.01.2018 складає 7483,80 грн., в тому числі: 726,00 грн. надбавка на непрацездатного члена сім`ї.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи частково в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення в цій частині.
Суд апеляційної інстанції з даними висновками суду погоджується з огляду на наступне.
Основним законодавчим актом, що визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, є Закон № 2262.
Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону №2262 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Статтею 63 Закону №2262 Кабінету Міністрів України делеговано право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсії військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, у зв`язку зі зміною грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.
На виконання ч.4 ст.63 Закону №2262, Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова №103, пунктом 1 якої передбачено необхідність перерахування пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Враховуючи наведене, пунктом 1 Постанови №103, визначений конкретний склад грошового забезпечення, який враховується для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262. Такий перелік складу грошового забезпечення, є вичерпним та розширеному тлумаченню або визначенню не підлягає.
Зазначені вимоги пункту 1 Постанови №103 кореспондують з пунктом 1, 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок № 45), яким встановлено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням (пункт 5 Порядку №45).
При здійсненні перерахунку пенсії, призначеної згідно із Законом № 2262-ХІІ та відповідно до ч.4 ст.63 цього Закону, застосування інших показників грошового забезпечення, ніж визначені Постановою КМУ №103 станом на 01 березня 2018 року не передбачено.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 (далі - Порядок № 3-1), відповідно до якого документи для призначення та проведення перерахунку подаються до органів Пенсійного фонду України уповноваженими структурними підрозділами силових структур.
За змістом положень пункту 24 Порядку № 3-1 та Порядку № 45 органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм відповідними органами довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення зазначених у довідках.
Дана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у зразковій справі №240/6263/18 від 13.03.2019.
Так, згідно довідки, яка видана ХОВК №ФХ114507 від 15.03.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, чинними на 01.03.2018: посадовий оклад 7750,00 грн., оклад за військовим званням (підполковник) - 1410,00 грн., надбавка за вислугу років 50% - 4580,00 грн. Інших складових грошового забезпечення дана довідка не містить.
Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 26.04.2018р. №3542 пенсія призначена з 06.10.2005р. із сум грошового забезпечення: посадовий оклад - 7750,00 грн., оклад за військове звання - 1410,00 грн., процентна надбавка за вислугу років - 50%, премія - 0%.
З огляду на наведене, доводи апелянта про необхідність включення сум додаткових видів грошового забезпечення та премій у розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії під час перерахунку пенсії позивачу, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки довідка №ФХ114507 від 15.03.2018, на підставі якої було здійснено перерахунок пенсії позивачу, не містить інших складових грошового забезпечення.
Щодо доводів позивача про те, що порядок перерахунку пенсій, визначений у Постанові №103, суперечить меті та спрямованості Закону № 2262-ХІІ, статті 22 Конституції України, погіршує становище позивача, а також щодо посилання на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постановиі розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18 по справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45. Зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правого акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.
05 березня 2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України залишив без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року - без змін.
Відповідно до ч.2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Згідно ч. 1 ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Колегія суддів зазначає, що пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 втратили чинність з 05 березня 2019 року, як того вимагає ч.2 ст. 265 КАС України.
З огляду на зазначене, на момент виникнення спірних правовідносин Постанова №103 була чинною, не була визнана незаконною та підлягала застосуванню до спірних правовідносин.
Визнання нечинними в подальшому пунктів 1, 2 Постанови №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, не може мати наслідком визнання протиправними дій ГУПФУ в Харківській обл. щодо перерахунку пенсії, які були вчинені відповідачем до визнання нечинною Постанови № 103.
Згіднозі ст. 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.
Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно доКонституціїта законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність (ст. 63 Закону № 2262-ХІІ в попередній редакції), а також не враховувати Постанову № 103, яка на той момент була чинною.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів дійшла висновку, що у спірний період з 01.01.2018 до 05.03.2019 (дати набрання законної сили рішення суду, яким визнано протиправним та скасовано п. 1, 2 Постанови № 103) відповідач, виплачуючи 50% та 75 % підвищення до пенсії позивача, перерахованої з 01.01.2018 згідно з постановами КМУ № 103 та № 704 від 30.08.2017, діяв у відповідності до п. 2 Постанови № 103, яка була чинною на той час, та не порушив вимог ч.4 ст.63 Закону № 2262-ХІІ.
Крім того, колегія суддів зазначає, що під час ухвалення судом першої інстанції рішення по суті позовних вимог питання визнання нечинними пунктів 1, 2 постанови №103 не досліджувалося, оскільки рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18 на той час не набрало законної сили.
Слід зазначити, що підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Ними будуть: юридичні факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення; доказові факти, тобто ті, що тісно пов`язані з фактами матеріально-правового характеру і на підставі яких можна зробити висновок про їх наявність чи відсутність
Позивач у позовній заяві серед обставин, якими обгрунтовував свої вимоги, не посилався на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18, вказане рішення суду не набрало законної сили, таким обставинам не надавалася правова оцінка судом першої інстанції.
Відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
За таких обставин, визнання нечинними пунктів 1, 2 постанови №103 згідно з рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили після ухвалення рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2019, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції.
Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з урахуванням нових обставин, які виникли після визнання нечинними пунктів 1, 2 постанови №103 згідно з рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Северянін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року по справі № 639/6124/18 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Постанова складена в повному обсязі 08.05.2019