Справа № 826/19929/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 травня 2019 року № 826/19929/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба швидкого кредитування»

до

Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг

про

скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба швидкого кредитування» (69037, м. Запоріжжя», вул. Сорок років Рад України, 39-а, квартира 25, код ЄДР: 37611616) (далі - позивач, ТОВ «Служба швидкого кредитування») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 3, код ЄДР: 38062828) (далі - відповідач, Нацкомфінпослуг), в якому просить суд скасувати постанову від 21.11.2016 № 842/15-4 та визнати недійсним розпорядчі акти, що обґрунтовують або є підставою для винесення цієї постанови, в частині порушення порядку набуття істотної участі, а саме: стягнути з відповідача судовий збір.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на протиправність оскаржуваної постанови, з огляду на наступне.

Так, актом планової виїзної перевірки TOB «Служба швидкого кредитування» від 06.08.2014 №193/15-4 ФП, встановлено, що товариством порушено вимоги ч. 5 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», в частині того, що єдиний учасник товариства був зобов'язаний отримати письмове погодження Нацкомфінпослуг для набуття істотної участі у товаристві.

Представник позивача вказав, що позивачем було надано відповідачу пояснення щодо погодження набуття істотної участі у товаристві, а саме 20.12.2012 на підставі рішення засновника було укладено договір купівлі-продажу частки, проведена державна реєстрація, дані внесені у Державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, отримано витяг та зареєстрований новий статут у новій редакції.

Як зазначає представник позивача у позовній заяві, розпорядження «Про затвердження Порядку погодження набуття або збільшення істотної участі у фінансовій установі» від 04.12.2012 № 2531 набрало чинності лише 01.02.2013 та додає, що товариство не отримувало погодження, при цьому зазначає, що відповідно до Положення про внесення інформації про кредитні установи до Державного реєстру фінансових установ, розпорядження Держфінпослуг від 27.03.2008 № 417 було подане повідомлення про внесення змін щодо зміни засновника, додані відповідні документи, та ніяких зауважень від Нацкомфінпослуг у відповідь товариство не отримувало.

Представник товариства зауважує, що протягом 2013-2014 років товариством неодноразово подавалися документи на реєстрацію різноманітних змін із наданням копій протоколів, копій статуту та інших документів, в яких був зазначений новий засновник товариства - Компанія «Даєнебел Інвестпенс ЛТД» (Кіпр), але протягом майже двох років жодних зауважень не поступало, зміни що надавалися - вносилися до Комплексної інформаційної системи відповідача.

Представник позивача вважає дії відповідача навмисним вимаганням штрафів, шляхом штучного створення ситуацій для незаконного застосування санкцій до товариства.

Так, представник позивача зазначає, що на підставі акту від 06.08.2014 №193/15-4 ФП відповідачем було складено акт про правопорушення законодавства про фінансові послуги від 13.08.2014 № 32/15/4-АП, на підставі якого відповідачем прийнято постанову від 10.09.2014 № 32/15/4 відповідно до якої до товариства було застосовано штраф у розмірі 3400,00 грн. При цьому, як зазначає представник товариства, у тексті постанови про застосування штрафу вже не вказується порушення щодо порядку набуття істотної участі у товаристві.

Представник заявника додає, що штраф товариством було сплачено у повному обсязі у встановлений термін. Позивач вважає, що постанова від 10.09.2014 № 32/15/4, що винесена на підставі акту про правопорушення законодавства про фінансові послуги від 13.08.2014 № 32/15/4-АП року є остаточною.

Натомість, представник товариства звертає увагу суду на те, що до товариства не застосовані штрафні санкції за порушення порядку набуття істотної участі, що на думку представник позивача, свідчить про те, що пояснення товариства прийняті до уваги та не розглянуті відповідачем, як порушення, що потребує виправлення та застосування штрафної санкції.

Між тим, представник позивача зазначає, що на підставі акту про правопорушення законодавства про фінансові послуги від 13.08.2014 №32/15/4-АП вже наприкінці жовтня було отримано нове розпорядження відповідача від 08.10.2014 № 2871, яким додатково до позивача було застосовано заходи впливу у вигляді зобов'язання усунити порушення щодо набуття істотної участі у термін до 31.12.2014.

Представник стверджує, що позивачем було надано повідомлення про це засновнику - компанії «Даєнебел Інвестпенс ЛТД» (Кіпр) 10.11.2014, та 15.12.2014 товариством було отримане письмове розпорядження засновника про необхідність направлення звернення до відповідача із проханням про продовження терміну виконання вимоги щодо погодження істотної участі, та остаточно з'ясувати чи дійсно необхідне проведення цього погодження у відповідності до чинного законодавства України.

Вказане звернення було направлено позивачем відповідачу 23.12.2014, проте відповіді про задоволення такого звернення або про його відхилення позивач не отримував.

Представник позивача вказав, що позивач 14.04.2015 отримав розпорядження відповідача від 03.04.2015 № 622, яким відповідач продовжив позивачу термін на усунення порушень до 16.04.2015. Натомість 29.04.2015 відповідач склав новий акт про правопорушення законодавства про фінансові послуги № 32/15/4-АП, в якому встановлено невиконання позивачем умов погодження істотної участі позивача, на підставі якого вже 20.05.2015 відповідачем прийнято постанову № 11/15/4 про застосування до позивача штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг у розмірі 17 000,00 грн.

Представник позивача зазначає, що постанову від 20.05.2015 № 11/15/4 про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг та усі розпорядчі акти відповідача, що є підставою для цієї постанови вважає безпідставними, необґрунтованими та такими що підлягають скасуванню, оскільки, як стверджує представник позивача, товариством протягом 2012-2014 років вчинялись відповідні заходи щодо повідомлення відповідача щодо погодження істотної участі у товаристві.

Вказана постанова, на думку представника позивача, складена без врахування фактичних обставин та без врахуванням прав позивача. Як зазначає представник позивача вказана постанова оскаржувалась у справі № 826/20995/15.

Представник товариства звертає увагу суду на те, що на виконання п. 3 розпорядження відповідача від 08.10.2014 № 2871 та від 03.04.2015 № 622 для отримання погодження набуття істотної участі у фінансовій установі ТОВ «Служба швидкого кредитування», надав відповідачу документи компанії «Даєнебел Інвестпенс ЛТД» (Кіпр).

Тобто, представник позивача наголошує на тому, що позивачем було виконано всі вимоги відповідача.

Натомість відповідачем прийнято нову постанову від 21.11.2016 № 842/15-4 про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, якою до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 3 400,00 грн.

Разом з тим представник позивача зазначає, що постанову від 21.11.2016 № 842/15-4 про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг позивач вважає такою, що пов'язана із постановою від 20.05.2015 № 11/15/4, що вже оскаржується у суді, та випливає саме з тих обставин, що відповідачем зі штучних підстав паралізована діяльність позивача та як наслідок фінансові показники не виконуються.

Підсумовуючи викладене представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі.

Позиція відповідача.

Представник відповідача надіслав до суду заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

21.06.2016 Нацкомфінпослуг складено акт про правопорушення, вчинені товариством на ринку фінансових послуг № 666/15-2, яким встановлено, що відповідно до п. 14 роз. І Положення про Державний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 28.08.2003 № 41, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.09.2003 за №797/8118, фінансова установа повинна виконувати вимоги, установлені законодавством України щодо діяльності, пов'язаної з наданням відповідних видів фінансових послуг, протягом усього строку перебування в Державному реєстрі фінансових установ.

За результатами перевірки звітних даних Товариства за 1 квартал 2016 року від 25.04.2016 № 13353/КУ, що надійшли до Нацкомфінпослуг у паперовій та електронній формі, встановлено порушення вимог пункту 14 розділу І Положення 41 в частині невиконання Товариством протягом строку перебування в Державному реєстрі фінансових установ вимог, встановлених законодавством України на момент внесення інформації про кредитну установу до Реєстру, а саме: власний капітал товариства становить 721120,00 гри.

14.07.2016 Нацкомфінпослуг винесено розпорядження № 1698 про застосування заходу впливу до товариства, яким було зобов'язано позивача усунути порушення законодавства про фінансові послуги до 30.09.2016.

31.10.2016 Нацкомфінпослуг складено акт № 842/15-2 про правопорушення, вчинені товариством на ринку фінансових послуг.

Натомість, як зазначає представник відповідача, 21.11.2016 Нацкомфінпослуг винесено постанову за № 842/15-2 про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені Товариством на ринках фінансових послуг, якою встановлено невиконання позивачем розпорядження № 1698 та застосовано штрафну санкцію у розмірі 3 400,00 гри.

Як додає представник відповідача, 12.12.2016 товариство повідомило Нацкомфінпослуг про відмову добровільно виконувати згадану постанову.

Представник відповідача звертає увагу суду на те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/20995/15 у позові Товариства до Нацкомфінпослуг щодо скасування розпорядження від 03.04.2014 №'2871 відмовлено.

Натомість 09.02.2017 постановою Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2340/16 позивача визнано банкрутом.

Представник відповідача також додає, що згідно пункту 5.9 розділу V Положення, рішення Нацкомфіїшослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності с обов'язковими для виконання особами. У разі невиконання особами рішень про застосування заходів впливу Нацкомфіїшослуг вживає заходів щодо виконання рішень у порядку, визначеному законодавством.

Відтак представник відповідача наголошує на правомірності оскаржуваної постанови, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Аблова Є.В. від 13.02.2017 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 № 4523 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2017 вказану справу прийнято до розгляду суддею Кармазіним О.А. та призначено до судового розгляду.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII (далі - КАС України), слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

11.01.2018 на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи в письмовому провадженні.

Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Встановлені судом обставини.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

21.06.2016 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг складено акт № 666/15-2 про правопорушення вчинені Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба швидкого кредитування» на ринку фінансових послуг.

Так, у вказаному акті перевірки зазначено, що за результатами перевірки звітних даних товариства за 1 квартал 2016 року від 25.04.2016 № 1335 З/КУ, що надійшли до Нацкомфінпослуг у паперовій та електронній формі, встановлено порушення вимог п. 14 розділу 1 Положення № 41 в частині невиконання товариством протягом строку перебування в Державному реєстрі фінансових установ вимог, встановлених законодавством України на момент внесення інформації про кредитну установу до Реєстру, а саме: власний капітал Товариства становить 721 127,00 грн.

11.07.2016 позивачем подано відповідачу заперечення на вказаний акт перевірки, в якому товариство зазначило, що з 2013 року Нацкомфінполсуг не дає змоги до розвитку товариства, паралізує роботу та зводить нанівець усі намагання щодо інвестування бізнесу, оскільки з 2013 року нерезидент намагався вносити до статутного та власного капіталу відповідні інвестиції та придбав частку у розмірі 100%, однак такий нерезидент так і не зареєстрований у реєстрі НКФУ та не набув статусу право набувача.

14.07.2016 відповідачем прийнято розпорядження № 1698 «Про застосування заходу впливу до Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба швидкого кредитування», яким зобов'язано товариство усунути порушення законодавства про фінансові послуги до 30.09.2016 та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів у термін до 17.10.2016 включно.

31.10.2016 Нацкомфінпослуг складено акт № 842/15-2 про правопорушення, вчинені товариством на ринку фінансових послуг, в якому зазначено, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Нацкомфінпослуг у межах своєї компетенції установлює обов'язкові критерії і нормативи достатності капіталу та платоспроможності, ліквідності, прибутковості, якості активів та ризиковості операцій, додержання правил надання фінансових послуг та інші показники та вимоги, що обмежують ризики за операціями з фінансовими активами.

Так, акт перевірки містить посилання на те, що Нацкомфінпослуг до ТОВ «Служба швидкого кредитування» застосовано захід впливу у вигляді розпорядження від 14.07.2016 № 1686 «Про застосування заходу впливу до Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба швидкого кредитування», яким приписано усунути порушення вимог законодавства про фінансові послуги до 30.09.2016 та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення у термін включно до 17.10.2016.

Натомість, Нацкомфінпослуг встановлено, про що зазначено у акті про правопорушення від 31.10.2016 № 842/15-2, що станом на дату складання акту товариством не виконано вимог розпорядження від 14.07.2016 № 1698, що є порушенням вимог п. 5.9 розділу V Положення № 2319, яким визначено, що рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання учасниками ринку фінансових послуг.

21.11.2016 відповідачем прийнято постанову № 842/15-2 про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, якою до ТОВ «Служба швидкого кредитування» застосовано штрафну санкцію у розмірі 3 400,00 грн. Також у вказаній постанові зазначено, що відповідно до абзацу вісімнадцятого пункту 2.4. розділу ІІ Положення № 2319, якщо до особи застосований захід впливу у вигляді штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, і цією особою сплачено штраф, але правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф), не усунуто, то до такої особи може бути застосований захід впливу, передбачений підпунктом 1 пункту 2.1 розділу ІІ Положення № 2319 (п. 5 резолютивної частини постанови).

Також п. 6 резолютивної частини постанови від 21.11.2016 № 842/15-2 містить попередження про те, що відповідно до п. 4.25 розділу IV Положення № 2319, застосування заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги не звільняє особу від обов'язку припинення порушення.

Листом від 12.12.2016 № 65, який надійшов до Нацкомфінпослуг 13.12.2016 вх. № 4547/КУ, товариство повідомило Нацкомфінпослуг про те, що ТОВ «Служба швидкого кредитування» відмовляється добровільно виконувати постанову від 21.11.2016 № 842/15-4 про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг.

Разом з тим, товариство, вважаючи оскаржувану постанову такою, що порушує права товариства звернулося з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, у редакції з 15.12.2017) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон).

Відповідно до ст. 39 Закону у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу, зокрема, зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення.

Отже, у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, Нацкомфінпослуг застосовує заходи впливу відповідно до закону.

При цьому, ч. 1 ст. 41 названого Закону встановлено, що уповноважений орган застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за: 1) провадження діяльності на ринках фінансових послуг, для якої законом встановлені вимоги щодо одержання ліцензії та/або реєстрації, без відповідної ліцензії та/або реєстрації - у розмірі від 1000 до 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації - у розмірі від 100 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 3) ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення Уповноваженого органу про усунення порушення щодо надання фінансових послуг - у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, з метою встановлення порядку та умов застосування заходів впливу за порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - заходи впливу), та забезпечення захисту прав споживачів фінансових послуг прийнято Положення про застосування Нацкомфінпослуг заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затверджене розпорядженням Нацкомфінпослуг 20.11.2012 № 2319 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2112/22424 (далі - Положення № 2319).

Так, відповідно до п. 1.5 Положення № 2319 Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів.

Дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися в: матеріалах, отриманих за результатами перевірок, проведених Нацкомфінпослуг; звітності, що подається до Нацкомфінпослуг; повідомленнях, отриманих від органів державної влади; повідомленнях, отриманих від міжнародних організацій, іноземних органів державної влади, неурядових організацій іноземних держав; зверненнях громадян; повідомленнях, отриманих від юридичних осіб; повідомленнях, опублікованих у засобах масової інформації; матеріалах, отриманих на письмову вимогу Нацкомфінпослуг про надання необхідних документів та інформації.

Згідно з п. 1.6 Положення № 2319 Нацкомфінпослуг, уповноважені та посадові особи Нацкомфінпослуг в межах своїх повноважень зобов'язані в кожному випадку виявлення порушення законодавства про фінансові послуги вжити всіх необхідних заходів для документального закріплення факту такого порушення, всебічно, повно та об'єктивно дослідити обставини справи про правопорушення, а також своєчасно прийняти рішення за справою про правопорушення та застосувати передбачені законодавством заходи впливу.

Згідно з пп. 1 п. 2.1 Положення № 2319 Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу: 1) зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення; 2) вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи; 3) накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону; 4) тимчасово зупиняти або анулювати ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг; 5) відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію; 6) затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи; 7) виключати відповідно до законодавства учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) з Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги; 8) установлювати для небанківських фінансових груп підвищені економічні нормативи, ліміти та обмеження щодо здійснення окремих видів операцій; 9) виносити рішення про заборону недержавним пенсійним фондам - суб'єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення укладати нові пенсійні контракти з учасниками накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування у разі порушення вимог, установлених для таких недержавних пенсійних фондів законом та ліцензійними умовами.

Відповідно до п. 4.5 Положення № 2319 Нацкомфінпослуг як колегіальний орган приймає рішення про застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 9 пункту 2.1 розділу II цього Положення, протягом 60 календарних днів з дня порушення провадження у справі про правопорушення.

При цьому, п. 5,9 Положення № 2319 встановлено, що рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання особами. У разі невиконання особами рішень про застосування заходів впливу Нацкомфінпослуг вживає заходів щодо виконання рішень у порядку, визначеному законодавством.

Тобто, Нацкомфінпослуг має право вживати заходи впливу у разі невиконання особами рішення про застосування заходів впливу.

Разом з тим, відповідно до вимог пп. 2 п. 1 статті 28 та п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та вимог пп. 4 пункту 4 Положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого Указом Президента України від 04.04.2003 № 292/2003, та з метою удосконалення державного регулювання за наданням фінансових послуг Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України розпорядженням від 28.08.2003 № 41, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.09.2003 за № 797/8118 затвердила Положення про Державний реєстр фінансових установ (далі - Положення № 41).

Згідно п. 2 розділу І вказаного положення фінансова компанія - фінансова установа, яка надає фінансові послуги, державне регулювання яких відповідно до законодавства віднесено до компетенції Нацкомфінпослуг, та яка не є страховиком, фінансовою установою, яка надає послуги з накопичувального пенсійного забезпечення, фінансовою установою - юридичною особою публічного права, а також кредитною установою, у тому числі кредитною спілкою та ломбардом. Державний реєстр фінансових установ (далі - Реєстр) - система одержання, накопичення, зберігання, захисту, використання та поширення адміністративної інформації (даних) про фінансову установу;

Пунктом 6 розділу І Положення № 41 передбачено, що юридична особа набуває статусу фінансової установи з дати внесення відповідного запису про неї до Реєстру. Датою внесення відповідного запису до Реєстру для набуття юридичною особою статусу фінансової установи є дата прийняття Нацкомфінпослуг рішення про внесення фінансової установи до Реєстру.

Документом, що підтверджує статус фінансової установи, є Свідоцтво (п. 7 розділу І Положення № 41).

Відповідно до п. 14 розділу 1 Положення № 41 (у редакції на дату подання заяви) вимоги, установлені законодавством України щодо діяльності, пов'язаної з наданням відповідних видів фінансових послуг, повинні виконуватися фінансовою установою протягом усього строку перебування в Реєстрі.

Поряд з цим, відповідно до п. 1 розділу ХІ Положення № 41 додатково до вимог, визначених розділом IV цього Положення, фінансова компанія повинна відповідати також таким вимогам - наявність у заявника на дату подання заяви власного капіталу в розмірі не менше ніж 3 млн грн для заявників, які планують надавати один вид фінансових послуг, визначений у пункті 3 цього розділу; не менше ніж 5 млн грн для заявників, які планують надавати два та більше видів фінансових послуг, визначених у пункті 3 цього розділу.

Отже, на дату подання заяви щодо реєстрації її в Державному реєстрі фінансових установ фінансова установа зобов'язана мати власний капітал у розмірі не менше ніж 3 млн грн. для заявників у разі якщо такою фінансовою установою планується надаватись один вид фінансових послу та не менше 5 млн грн. для фінансових установи, які планують надавати два та більше видів фінансових послуг.

Як встановлено судом, що також не заперечується як позивачем так і відповідачем, ТОВ «Служба швидкого кредитування» надає послуги з мікрокредитування населення на підставі державної реєстрації фінансової установи відповідно до свідоцтва ІК № 80 від 19.05.2011 та є фінансовою установою.

Тобто, станом на дату подання заяви для реєстрації як фінансової установи ТОВ «Служба швидкого кредитування» відповідало вимогам Положення № 41 для набуття статусу фінансової установи.

14.04.2016 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг прийнято розпорядження № 793 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України та визнання таким, що втратило чинність, розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових України від 22.11.2005 № 4934».

Згідно з розпорядженням від 14.04.2016 № 793 пункт 14 розділу І викладено в такій редакції:

«Вимоги, установлені законодавством України щодо діяльності, пов'язаної з наданням відповідних видів фінансових послуг, повинні виконуватися фінансовою установою протягом усього строку перебування в Реєстрі.

Фінансові установи зобов'язані підтримувати розмір статутного (складеного, пайового) та/або власного капіталу на рівні не меншому ніж встановлений цим Положенням до заявника при внесенні його до Реєстру (крім фінансових установ - юридичних осіб публічного права).

Статутний капітал страховиків (перестраховиків) повинен бути сформований та сплачений на дату подання заяви про внесення інформації про заявника до Реєстру у розмірі та у спосіб відповідно до законодавства».

Відповідно до п. 2 розпорядження від 14.04.2016 № 793 фінансовим установам, які набули статусу фінансової установи до 14.07.2015, привести розмір статутного (складеного, пайового) та/або власного капіталу у відповідність до вимог, установлених абзацом другим пункту 14 розділу I Положення про Державний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 № 41, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.09.2003 за № 797/8118 (у редакції розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.11.2013 № 4368), до 31.12.2016. Розпорядження від 14.04.2016 № 793 набрало чинності з 03.06.2016.

Отже, обов'язок фінансових установ підтримувати розмір власного капіталу на рівні не меншому ніж встановлений п. 1 розділу ХІ Положення № 41 при внесенні його до Реєстру з'явився лише 03.06.2016, тобто після дати набрання чинності розпорядження № 793 від 14.04.2016. Більше того законодавцем передбачена можливість фінансовим установам, які набули статусу фінансової установи до 14.07.2015, привести розмір статутного капіталу у відповідність до 31.12.2016.

Суд зазначає, що приймаючи розпорядження від 14.07.2016 № 1698 «Про застосування заходу впливу до ТОВ «Служба швидкого кредитування» відповідач встановив, що власний капітал товариства становить 721 127,00 грн. та зобов'язав позивача усунути порушення законодавства про фінансові послуги, тобто привести власний капітал у відповідність до вимог п. 1 розділу ХІ Положення № 41 до 30.09.2016.

Натомість суд звертає увагу на те, що беручи до уваги те, що позивач, як фінансова установа, зареєстрована 19.05.2011, про що між іншим наголошує відповідач у своїх запереченнях, тобто позивач зареєстрований до 14.07.2015, останній зобов'язаний був привести свій статутний капітал у відповідність до вимог п. 1 розділу ХІ Положення № 41 до 31.12.2016, як того вимагає нормативно-правовий акт - розпорядження від 14.04.2016 № 793, який має вищу юридичну силу, а ніж розпорядження Нацкомфінслуг від 14.07.2016 № 1698, яке не нормативно-правовим актом.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем передчасно прийнято постанову від 21.11.2016 № 842/15-2 про застосування до позивача штрафної санкції у розмірі 3400,00 грн., оскільки на момент прийняття такої постанови, строк приведення статутного капіталу у відповідність до вимог п. 1 розділу ХІ Положення № 41, який передбачений п. 2 розпорядження від 14.04.2016 № 793 (до 31.12.2016) не закінчився, з огляду на що постанова від 21.11.2016 № 842/15/2 «Про застосування штрафної санкції за правопорушення вчинені на ринку фінансових послуг» є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Натомість суд вважає безпідставними вимоги позивача щодо визнання недійсними розпорядчі акти, що обґрунтовують або є підставою для винесення постанови, в частині порушення порядку набуття істотної участі, оскільки, по-перше, позивачем у резолютивній частині позовної заяви не конкретизовано, які саме розпорядчі акти (дата та номер) він просить суд визнати недійними, по-друге, зміст позовної заяви не містить обґрунтування позивача щодо того, які саме розпорядчі акти відповідача та яким чином такі акти порушують права, свободи та інтереси позивача, з огляду на що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Посилання позивача у позовній заяві відносно того, що відповідачем складено акт від 06.08.2014 №193/15-4 ФП, яким встановлено, що товариством порушено вимоги ч. 5 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», в частині того, що єдиний учасник товариства був зобов'язаний отримати письмове погодження Нацкомфінпослуг для набуття істотної участі у товаристві та як наслідок відповідачем прийнято постанову від 10.09.2014 № 32/15/4 відповідно до якої до товариства було застосовано штраф у розмірі 3400,00 грн., а в подальшому 29.04.2015 відповідач склав новий акт про правопорушення законодавства про фінансові послуги № 32/15/4-АП, в якому встановлено невиконання позивачем умов погодження істотної участі позивача, на підставі якого вже 20.05.2015 відповідачем прийнято постанову № 11/15/4 про застосування до позивача штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг у розмірі 17 000,00 грн. є безпідставними, оскільки, по-перше, порушення встановлені актом перевірки від 06.08.2014 №193/15-4 ФП та як наслідок прийняття постанов від 10.09.2014 № 32/15/4 та від 20.05.2015 № 11/15/4 стосуються порушення позивачем вимог ч. 5 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а саме не отримання учасником погодження Нацкомфінпослуг для набуття істотної участі у товаристві, по-друге, викладені позивачем у позовній заяві обставини мали інший характер та зміст порушення, яке жодним чином не перетиналось та не вплинуло на складання відповідачем актів перевірки від 21.06.2016 № 666/15-2 та від 31.10.2016 № 842/15-2 та, як наслідок прийняття відповідачем постанови від 21.11.2016 № 842/15-4.

Також суд вважає необґрунтованими як доводи позивача щодо оскарження постанови відповідача від 20.05.2015 № 11/15/4 так і посилання відповідача на наявність постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2016 у справі № 826/20995/16, якою ТОВ «Служба швидкого кредитування» відмовлено у задоволені позовних вимог, з огляду на те, що предметом розгляду справи № 826/20995/16, було встановлення правомірності прийняття Нацкомфінпослуг розпоряджень від 08.10.2014 № 2871, від 03.04.2014 № 622 та від 02.07.2015 № 1554, а також правомірність прийняття відповідачем постанови від 20.05.2015 № 11/15/4, які, як вже було зазначено судом, не мали жодного відношення до прийняття відповідачем постанови від 21.11.2016 № 842/15-4 та жодним чином не вплинули на порушення, встановлені відповідачем актами перевірки від 21.06.2016 № 666/15-2 та від 31.10.2016 № 842/15-2.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що на момент прийняття відповідачем постанови від 21.11.2016 № 842/15-4, строк приведення статутного капіталу у відповідність до вимог п. 1 розділу ХІ Положення № 41, який передбачений п. 2 розпорядження від 14.04.2016 № 793 (до 31.12.2016) не закінчився, з огляду на що така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу відповідачем не спростовано у повній мірі доводів позивача та не надано суду достатніх належних і допустимих у розумінні ст. 73 КАС України доказів, які б надали суду можливість пересвідчитись у правомірності прийняття постанови від 21.11.2016 № 842/15-4.

Таким чином, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба швидкого кредитування» (69037, м. Запоріжжя», вул. Сорок років Рад України, 39-а, квартира 25, код ЄДР: 37611616) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову від 21.11.2016 № 842/15-4 про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, прийняту Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 3, код ЄДР: 38062828).

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.А. Кармазін