Справа № 540/505/19
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 р.

м. Херсон

Справа № 540/505/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.

при секретарі: Рябчич А.М.

за участю:

представника позивача - Салата І.І.,

представника відповідача - Пархоменко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фермерського господарства "Аделаїда" Відокремлена садиба до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування акту №03027 від 03.02.2019 року, розрахунку №77/19 від 03.02.2019 р.,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати акт № 037027 від 03.02.2019 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, та розрахунку №77/19 від 03.02.2019 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 03.02.2019 року № 037027.

Ухвалою суду від 19.03.2019 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

Позивач вимоги ухвали суду виконав, недоліки позову усунув.

Ухвалою суду від 29.03.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Призначено судове засідання на 17.04.2019 року.

17.04.2019 року розгляд справи відкладено на 08.05.2019 року у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

03.05.2019 року до суду надійшло клопотання про закриття провадження. В обґрунтування свого клопотання відповідач зазначає, що пункт 19 ч. 1 ст. 4 КАС України визначає індивідуальний акт, як акт (рішення) суб’єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Для захисту порушеного права чи інтересу позивача між сторонами мають існувати публічно - правові відносини, в ході яких відповідач здійснює владні управлінські функції стосовно позивача, а обов’язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб’єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Тобто у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов’язки позивача.

З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17, відповідач вважає, що акт та розрахунок плати за проїзд не встановлює для позивача жодних обов’язків чи обмежень. Тобто, повноваження відповідача у цьому випадку обмежуються лише фіксацією певних обставин та обчисленням плати у встановленому порядку, яка є не штрафною санкцією, а є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Що стосується обов’язку сплатити нараховану плату, то вона не може бути примусово стягнута відповідачем на підставі зазначених документів. Така плата здійснюється у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. При цьому, питання щодо наявності підстав для стягнення такої плати з позивача та їх обґрунтованості не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов’язане з вирішенням питання щодо стягнення матеріальних збитків, відповідно не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

При цьому законодавством не передбачено жодних обтяжуючих наслідків чи додаткових обов’язків для позивача у разі несплати згаданої суми у добровільному порядку.

Таким чином, спірний акт та розрахунок не є актами індивідуальної дії та як наслідок не порушують прав позивача, а отже не можуть бути об’єктами оскарження в порядку адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала клопотання про закриття провадження у справі, просила його задовольнити.

Представник позивача по суті даного клопотання заперечувала, просила у задоволенні клопотання відмовити. В обґрунтування своєї позиції, представник позивача вказує про неможливість застосовування до існуючого спору позиції Верховного Суду по справі 820/1203/17, оскільки у постанові від 06.06.2018 року Верховний Суд дослідив можливість стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в порядку адміністративного судочинства та вказав на безпідставність заявлених Укртрансбезпекою вимог.

Предметом спору по справі №540/505/19 є визнання протиправним та скасування акту та розрахунку відповідача, що немає нічого спільного із стягненням плати.

Щодо іншої судової практики наведеної у клопотанні, позивач вважає безпідставними, оскільки по таких справах Верховний Суд вказував на неможливість самостійного оскарження розрахунку плати за проїзд, що є додатком до акту, проте позов фермерського господарства було підготовлено з врахування судової практики Верховного Суду та предметом оскарження є саме акт Державної служби України з безпеки на транспорті № 037027 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 03.02.2019 року та розрахунок до даного акту.

Вирішуючи клопотання про закриття провадження у справі, суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи позивач просить визнати протиправним та скасувати акт № 037027 від 03.02.2019 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, та розрахунку № 77/19 від 03.02.2019 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 03.02.2019 року № 037027.

Суд зазначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч. 1 ст. 5 КАС України).

Згідно положень ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що завданням адміністративного судочинства є розгляд і вирішення спорів про поновлення порушених суб'єктивних прав громадян і організацій у сфері публічно - правових відносин.

Положеннями п. 1, 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Отже, справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкту. У випадку якщо суб'єкт владних повноважень у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно не може вирішуватись адміністративним судом.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Вжитий у вказаній процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування, а акт про перевищення транспортним засобом норм вагових параметрів є документом, який фіксує порушення.

За змістом ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Наведене узгоджується і з положеннями ст. 2, 4, 19 КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб'єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно пп. 15, 27 п. 5 зазначеного Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного вбачається, що позивач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, нормами чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Таким чином, оскаржуваний розрахунок та акт не є рішеннями суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС України, не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача, тому вони не можуть бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. При цьому суд зазначає, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" містить більш широке значення, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.01.2019 по справі № 803/3/18, від 06.06.2018 по справі № 820/1203/17.

Крім того, зважаючи на те, що плата стягується у судовому порядку, правильність її обчислення та порядок її визначення перевіряє суд, який розглядає позов про стягнення такої суми.

Таким чином, суд приходить до висновку, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 238, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом фермерського господарства "Аделаїда" Відокремлена садиба до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування акту № 03027 від 03.02.2019 року, розрахунку № 77/19 від 03.02.2019 р.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

У разі постановлення ухвали в порядку письмового провадження ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 11 травня 2019 року.

Суддя Варняк С.О.

кат. 113070100