Справа № 280/811/19
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року (о 10 год. 35 хв.)Справа № 280/811/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - Мелітопольське об`єднане УПФУ в Запорізькій області, відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячний пенсій;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу визначену п 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що 09.01.2019 він звернувся до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком та виплати грошової допомоги, яке не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, проте йому було відмовлено у задоволені такої заяви.

Ухвалою судді від 01.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Перше судове засідання призначене на 27 березня 2019 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

25.03.2019 на адресу суду від відповідача надійшов відзив (вх. №11710), у якому останній пояснює, що на даний час позивач отримує пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. Зазначає, що грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій надається у разі, якщо на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону, особа працювала у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; якщо страховий стаж на зазначених посадах становить 35 років для чоловіків, 30 років - для жінок; якщо до цього особа не отримувала будь-яку пенсію. Також вказує, що згідно наданих позивачем документів його загальний стаж становить 43 роки 9 місяців, а стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років - 34 роки 5 місяців, що дає право на виплату грошової допомоги. З урахуванням зазначеного, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

08.03.2019 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №13811), у якому він заперечив проти аргументів відповідача, викладених у відзиві та наполягав на задоволення позовної заяви.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.01.2019 звернувся до Мелітопольського об`єднаного УПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій на день призначення пенсії за віком.

09.01.2019 відповідачем було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та призначено позивачу пенсію за віком. Проте, листом від 23.01.2019 № 24/05 в частині виплати грошової допомоги, що не підлягала оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій відмовлено у зв`язку з тим, що згідно наданих документів загальний стаж становить 43 років 9 місяців, а стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років - 34 роки 5 місяців, що не дає право на виплату грошової допомоги.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, на підставі заяви позивача з 09.01.2019 йому призначено пенсію за віком, відповідно до Закону № 1058-IV.

Також позивач у своїй заяві просив відповідача виплати йому грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

За результатами розгляду заяви, відповідач листом від 23.01.2019 № 24/05 відмовив позивачу у виплаті зазначеної грошової допомоги (арк. справи 13). В обґрунтування такої відмови відповідач послався на те, що загальний стаж позивача становить 43 роки 9 місяців, а стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 34 роки 5 місяців (арк. справи 15), що на думку відповідача не дає право на виплату грошової допомоги.

Позивач згідно записів трудової книжки (арк. Справи 11-12) працював:

- з 10.07.1978 по 18.08.1981 фельдшером скорої та невідкладної допомоги Сахновщинської центральної лікарні;

- з 22.08.1981 по 01.07.1987 навчання у Запорізькому медичному інституті;

- з 03.08.1997 по 31.07.1988 лікар-інтерн Запорізької обласної дитячої лікарні;

- з 01.08.1988 по 30.08.1988 заступник головного лікаря з медичного обслуговування населення Веселівської районної лікарні;

- з 30.08.1988 переведений на посаду заступника головного лікаря по спеціальній роботі;

- з 02.01.1989 переведений на посаду начальника штаба ЦО;

- з 01.10.1989 переведений на посаду лікаря-хірурга поліклініки;

- з 11.02.1991 призначений на посаду головного лікаря ЦРБ;

- з 03.08.2001 прийнятий на посаду головного лікаря Веселівської районної лікарні де працює по теперішній час.

Періоди трудового стажу зазначеного у наданій позивачем до суду трудовій книжці відповідачем не заперечувався.

Вважаючи дії відповідача з відмови нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій на день призначення пенсії за віком, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно приписів ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Не заперечуючи досягнення позивачем, на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком, пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач вказує на те, що позивач не має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій у зв`язку з недостатністю спеціального страхового стажу.

Відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Тобто, необхідною умовою для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону №1788-ХІІ є наявність спеціального стажу роботи та посади, що дає право на призначення пенсії згідно з переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, необхідний спеціальний стаж - 35 років (для чоловіків).

Суд зазначає, що відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Відповідно до п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» і «ж» ст.55 Закону №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком № 909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е»-«ж» ст. 55 Закону №1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

На думку суду, позивач помилково ототожнює загальний стаж, який в даному випадку становить 43 роки 9 місяців та включає у себе періоди навчання у спеціальних та вищих навчальних закладах із спеціальним стажем, який дає право на грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. При цьому наявний у позивача спеціальний стаж 34 роки 5 місяців, був недостатнім для виплати йому грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій. Дій (бездіяльності) відповідача щодо не зарахування певних періодів роботи (навчання) до спеціального стажу позивачем не оскаржуються та перед судом такі вимоги не ставляться.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на час звернення із заявою від 09.01.2019 позивач не мав необхідного страхового стажу у 35 років, який надає право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність відмови відповідача у виплаті позивачу грошової допомога у розмірі десяти місячних пенсій.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Івана Алексєєва, 2, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак