Справа № 819/3435/15
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3659/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року у справі №819/3435/15 (головуючий суддя Мартиць О.І., час ухвалення 13:26 год., м. Тернопіль, повний текст складений 15 березня 2019 року) за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, Шумського районного УМВС України в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

05 лютого 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович подав до Тернопільського окружного адміністративного суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі №819/3435/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, Шумського районного УМВС України в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування поданої заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначено, що обставини, які стали підставою для прийняття наказу №268о/с від 04.09.2015 про звільнення позивача з органів внутрішніх справ на підставі пп. "є" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 спростовуються вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 09.07.2018 по справі №609/23/16-к, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 28.11.2018.

Ухвалою від 11 березня 2019 року Тернопільський окружний адміністративний суд в задоволенні заяви відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскільки вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою ті обставини, що у наказі № 1603 від 02.09.15 зазначено, що позивач, підтримуючи неділові стосунки з громадянином ОСОБА_4, пообіцяв йому сприяти у непритягненні до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення . При цьому став схиляти останнього до передачі йому неправомірної винагороди в сумі 500 грн., після чого громадянин ОСОБА_4 передав позивачу лише 100 грн..

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 під час розгляду матеріалів про вчинення сімейного скандалу громадянином ОСОБА_4, не маючи на це жодних законних підстав, без оформлення будь-яких документів забрав у травні 2015 року у громадянина ОСОБА_4 рушницю ,,KRAL AIR RIFLE" калібру 4,5 мм НОМЕР_1, Туреччина.

Однак, зазначені в наказі обставини спростовуються вироком Шумського Районного суду від 09.07.18 у справі № 609/23/16-к, що залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 28.11.18.

Обумовленим вироком встановлено, що ОСОБА_1 забрав з будинку ОСОБА_3 пневматичну гвинтівку на прохання дружини, а не без жодних законних підстав, як стверджується в наказі № 1603 від 02.09.15.

Також цим вироком встановлено, що ОСОБА_1 не вимагав у потерпілого будь-яких коштів у якості неправомірної винагороди. Кошти, які передав ОСОБА_4 ОСОБА_1 були позикою, яку ОСОБА_4 повернув ОСОБА_1.

За таких обставин, позивач вважає, що матеріали дисциплінарного розслідування грунтувались виключно на неправдивих показах ОСОБА_4.

Ці обставини позивач вважає нововиявленими, оскільки їх неможливо було спростувати інакше як вироком суду, що набрав законної сили, тобто про такі обставини заявник не міг знати станом на час розгляду справи.

З огляду на викладене позивач просить скасувати оскаржену ухвалу та винести постанову про задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені в установленому порядку. Відтак, враховуючи приписи ст. 311 КАС України, розгляд апеляційної скарги здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Виходячи із системного аналізу даної правової норми, судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов'язково вплинула на остаточні висновки суду.

Істотність обставини означає те, що якби суд її міг врахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку ,,не були і не могли бути відомі особи" потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.02.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 та постановою Верховного Суду від 21.12.2018, в задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, Шумського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування наказів управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області №268 о/с від 04.09.2015 та №1603 від 02.09.2015, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.02.2016 у справі №819/3435/15, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник як на підстави перегляду судового рішення, не є нововиявленими у розумінні статті 361 КАС України, а тому не можуть слугувати підставою для перегляду судового рішення у даній справі за нововиявленими обставинами.

При цьому суд зазначив, що позивач звільнений не за причетність до вчинення кримінального правопорушення, а за вчинення конкретного дисциплінарного проступку.

Крім того, реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов'язана із порушенням кримінальної справи та набранням чинності вироком суду, а наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в органах внутрішніх справ, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у разі встановлення службовим розслідуванням невиконання чи неналежного виконання службової дисципліни.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, у відповідності до приписів статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Пунктом 1 частини 3 ст. 2 КАС України визначено, що верховенство права є однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У справі ,,Устименко проти України" ЄСПЛ у вимірі положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначив (далі - Конвенція), що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні у справі ,,Христов проти України" від 19 лютого 2009 року (заява № 24465/04) ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. ЄСПЛ в даній справі також зауважив, що заява про перегляд справи не повинна бути замаскованим оскарженням, що суперечить принципу юридичної визначеності.

Крім того, у справі ,,Пономарьов проти України" ЄСПЛ висловив позицію про те, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Відтак, дані висновки ЄСПЛ також підтверджують правильність відмови у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Щодо доводів позивача про встановлення вироком суду неправдивих показів потерпілого ОСОБА_4 колегія суддів зазначає, що в позовній заяві, апеляційній скарзі він не вказував, що покази потерпілого ОСОБА_4 про передачу йому неправомірної винагороди є неправдивими.

Крім того, позивач звільнений зі служби також за вчинення дисциплінарного проступку під час перебування у відпустці, що трактувалось керівництвом як неділові відносини та неналежне виконання службових обов'язків.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив про відсутність причинного зв'язку між звільненням позивача та вироком суду.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 311, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року у справі №819/3435/15 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 08.05.2019.