Справа № 2040/7208/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 р.Справа № 2040/7208/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В., м. Харків, повний текст складено 12.12.18 року по справі № 2040/7208/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські ветеринарні технології"

до Державної фіскальної служби України , Головного управління ДФС у Харківській області треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез"

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські ветеринарні технології", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, від 03.05.2018р. №675727/34466323;

- зареєструвати податкову накладну №317 від 09.11.2017р.;

- зобов'язати ДФС України подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного тижня з дня набрання законної сили даним судовим рішенням.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що в листопаді 2017 року отримав з боку відповідача квитанцію про зупинення поданої до реєстрації у єдиному державному реєстрі податкових накладних податкової накладної, а згодом і рішення комісії ДФС про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних направленої позивачем в електронному вигляді для реєстрації податкової накладної без визначення фактичних підстав цього.

На думку позивача вказане рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує його права та законні інтереси.

Позивач, зокрема, вказує, що дії відповідача суперечать п.п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, оскільки ним не було зазначено у Квитанції № 1 конкретного критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, як вказує позивач, не містять конкретної інформації щодо причин та підстав його прийняття, а лише має посилання на загальну інформацію про те, що причиною його прийняття є ненадання платником податку копій документів - первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг і транспортування.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2018р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські ветеринарні технології" до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Харківській області; третя особа: ТОВ "Ветсинтез" про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, - задоволено. Скасовано рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, від 03.05.2018р. №675727/34466323. Зобов'язано Головне управління державної фіскальної служби України в Харківській області зареєструвати податкову накладну №317 від 09.11.2017р. В частині зобов'язання Державної фіскальної служби України подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного тижня з дня набрання законної сили даним судовим рішенням, - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головним управлінням ДФС у Харківській області подано апеляційна скарга, в якій зазначає, що вважає рішення суду таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи. На думку апелянта, суд першої інстанції невірно застосував приписи п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та не взяв до уваги приписи Постанови Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 яка регулює Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, або відмову в такій реєстрації. Зазначає, що у рішенні послався на норми які втратили чинність, а саме приписи п. 74.2 ст. 74 ПК України (виключено на підставі закону 2245-УІІІ від 07.12.2017), п. 201.16 ст.201 ПК України (змінено на підставі закону 2245-УІІІ від 07.12.2017), Постанову Кабінету Міністрів України № 190 від 29.03.2017 ( втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018). Також зазначає, що суд першої інстанції не вірно визначив предмет доказування в справі, адже предметом доказування є не дослідження господарських операцій, а відповідність наданих платником документів вичерпному переліку визначеному у Постанові Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018. Посилається на те, що у квитанції №1, яку було надіслано позивачу, зазначено, що податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених Наказом МФУ від 13.06.2017 №567. Системою автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання. Також у зазначеній квитанції платнику запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту "в" п. п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПКУ, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 №567. Також вказує, що реєстрація податкових накладних здійснюється центральним органом - ДФС України з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 201 ПК та наказами МФУ , на підставі належно оформлених документів з повідомленням. На підставі наведеного просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 по справі № 2040/7208/18 прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Українські ветеринарні технології» відмовити.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси зазначені в апеляційній скарзі та позовній заяві .

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач засобами електронного зв'язку направив на реєстрацію до контролюючого органу податкову накладну від 09.11.2017р. № 317 (а.с. 9), виписану ним на адресу ТОВ «ВЕТСИНТЕЗ» (ІПН 26) в зв'язку з постачанням ветеринарного препарату.

Згодом позивач засобами електронного зв'язку отримав з боку відповідача квитанцію б/н від 29.11.2017р., згідно якої податкову накладну прийнято, реєстрацію зупинено, оскільки подані податкові накладні відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному електронному реєстрі податкових накладних .

В подальшому Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації було прийнято оскаржуване в даній справі рішення № 675727/34466323 від 03.05.2018р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 317 від 09.11.2017р. на загальну суму з урахуванням ПДВ - 5886,0 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 12-13). Суд враховує, що згідно приписів постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та фактичних обставин справи оскаржуване рішення прийнято Комісією, яка утворена та діє при ГУ ДФС у Харківській області - відповідач 2.

Не погодившись з вказаним рішенням про відмову у реєстрації направлених податкових накладних у Єдиному електронному реєстрі податкових накладних, позивач подав скаргу від 03.05.2018р. (а.с. 14), яка, за результатами розгляду, була відхилена комісією з питань розгляду скарг, про що ухвалено рішення від 11.06.2018р. № 10466/34466323/2 (а.с. 15). Враховуючи наведене позивач оскаржив до суду рішення № 675727/34466323 від 03.05.2018р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 317 від 09.11.2017р.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 12 Порядку № 1246 передбачено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Відповідно до п. 14 Порядку № 1246 квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Положення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України( в редакції чинній на час прийняття квитанції) визначають, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Критерії оцінки, Перелік документів).

Пунктом шостим Критеріїв оцінки визначено два критерії для проведення Моніторингу податкової накладної, при цьому за змістом пункту першого Переліку документів для кожного із критеріїв законодавцем визначено специфічний (окремий) перелік документів, які платник податків може подати податковому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку документів, платник податку подає до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Порядок прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову у такій реєстрації, у періоді, протягом якого реалізовувалися спірні правовідносини, було регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» (далі - Постанова № 190) та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі - Постанова 117).

Пунктом другим Постанови № 117 встановлено, що платники податку на додану вартість, у яких до 1 грудня 2017 року зупинено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, що діяв до набрання чинності Законом України від 7 грудня 2017 року № 2245-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році", та які станом на 1 грудня 2017 року не подали пояснень і копій документів до таких податкових накладних мають право протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній, подати пояснення і копії документів до таких податкових накладних на розгляд комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, порядок роботи яких затверджується цією постановою.

Пунктами 19-21 Постанови № 117 визначено, що Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення, серед іншого, про реєстрацію податкової накладної в Реєстрі або відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Як вбачається з електронної квитанції від 28.11.2017р. щодо зупинення реєстрації податкової накладної № 317 від 09.11.2017 містить зазначену інформацію про те, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація зупинена, оскільки подана податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в Єдиному електронному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017р. №567. Також вказано, що за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному електронному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту "в" п.п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, вичерпний перелік яких встановлено наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017р. №567 та/або таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу.

Судом встановлено, що позивач засобами електронного зв'язку направив до відповідача за спірною податковою накладною повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим податковим накладним (а.с. 55-76), які згідно відповідних квитанцій доставлено до центрального рівня ДФС.

Дана обставина сторонами у справі не заперечується, проте вказаним документам контролюючим органом не надано належної оцінки, оскільки він вважав, що надані повідомлення не містили документів, які належним чином підтверджують реальність здійснення операцій по спірній податковій накладній.

Зі змісту вказаної квитанції вбачається, що контролюючим органом не зазначено, які саме документи за переліком необхідно надати позивачу для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не відповідає вимогам підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України.

Як встановлено п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлення відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Колегія суддів зазначає, що податковий орган, зупиняючи реєстрацію податкової накладної за критерієм, передбаченим п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків затверджених Наказом № 567 повинен враховувати, що досліджена податкова накладна має відповідати наступним умовам:

- обсяг постачання перевищує в 1,5 раза залишок різниці обсягу постачання такого товару/послуг, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01.01.2017 в Реєстрі та обсягу придбання на митній території України та/або ввезення на митну територію України відповідного товару, зазначеного з 01.01.2017 в отриманих і зареєстрованих в Реєстрі податкових накладних/розрахунках коригування, та митних деклараціях, і переважання в такому залишку товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, більше 75 % загального такого залишку;

- відсутність товару/послуги, зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

- сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної/розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вищезазначеним умовам, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами.

Проте, контролюючий орган, надсилаючи квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної та вказуючи причини зупинення, обмежився лише загальним посиланням, без належного дослідження зазначених умов відповідно до критерію, передбаченого п. 6 Наказу № 567.

Доказів на підтвердження зазначених обставин ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції податковим органом не надано.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів зазначає, що такі дії податкового органу, як суб'єкта владних повноважень, не відповідають вимогам Податкового кодексу України та Наказу № 576, оскільки не є достатньо обґрунтованими, чіткими та передбачуваними для позивача, що позбавляє останнього знайти належну аргументацію та доказову базу спростування відповідності зупиненої податкової накладної критерію оцінки згідно п. 6 Наказу № 567.

Крім того, слід зазначити, що обставини зупинення реєстрації обов'язково підлягають дослідженню, оскільки є юридично значимими та такими, що тягнуть за собою прийняття в подальшому рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову у реєстрації на підставі витребуваних документів у платника податку за результатами зупинення реєстрації.

У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Суд наголошує, що рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування", або "надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування".

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність зупинення реєстрації податкової накладної, як передумови прийняття відповідного рішення Комісії, адже у квитанції від 28.11.2018 року, відповідачем не вказано ані конкретного критерію оцінки ступеня ризику, ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом № 567. Натомість платником податків надано до податкового органу первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій.

Всупереч визначеній у рішенні підставі їх прийняття, як встановлено судами попередніх інстанцій, податковим органом у рішеннях не наведено жодного порушення норми матеріального права, не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства, та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

В оскаржуваному рішенні не зазначено які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Колегією суддів встановлено, що Рішення від 03.05.2018р. №675727/34466323 про відмову в реєстрації податкової накладної № 317 від 09.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В рішенні вказано, що його підставою стало ненадання позивачем первинних документів щодо постачання товарів зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження, складських документів, рахунків - фактури, актів приймання - передачі.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач не міг передбачити, що відсутність саме цих двох документів стане підставою для відмови в реєстрації відповідної податкової накладної, оскільки конкретного переліку документів, яких не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, не квитанція від 28.11.2017 року не Рішення від 03.05.2018р. №675727/34466323, не містять.

Податковий орган, жодним чином не обґрунтовує, яким чином відсутність саме цих документів є підставою для відмови в реєстрації податкової накладної.

Також колегія суддів зазначає, що як слідує з матеріалів справи між ТОВ «ВЕТСИНТЕЗ» (покупець) та позивачем (постачальник) було укладено договір поставки № 030117-1 від 03.01.2017р. (а.с. 16-17), відповідно до якого позивач зобов'язався передати у власність покупця обумовлену сторонами продукцію, якою, згідно складеної сторонами договору видаткової накладної від 09.11.2017р. № 18401 (а.с. 18) є «Данфлокс» - розчин для ін'єкцій. Сплата за товар відбулась згідно платіжного доручення від 14.11.2017р. № 5820 (а.с. 24). В зв'язку із вказаними господарськими правовідносинами позивачем на адресу ТОВ «ВЕТСИНТЕЗ» було виписано податкову накладну від 09.11.2017р. № 317 на загальну суму, з урахуванням ПДВ, 5 886,0 грн. із сумою коригування податкового зобов'язання та податкового кредиту - 981,0 грн.

Як вбачається з наданого до матеріалів справи договору № 1 від 01.12.2016р., укладеного між позивачем (покупцем) та ПАТ «Київмедпрепарат», та доданих до нього документів, вказаний товар позивачем було придбано в межах господарських відносин за даним договором (а.с. 19- 23). Так само, ПАТ «Київмедпрепарат» в зв'язку з наявними господарськими правовідносинами, на адресу позивача було виписано податкову накладну від 31.10.2017р. № 401 на загальну суму, з урахуванням ПДВ, 70506,0 грн.

На підтвердження наявних з вказаним контрагентом - покупцем господарських операцій позивачем до суду надано належні докази, зокрема, копії господарського договору, а також копії платіжних доручень, за якими встановлено здійснення оплати за укладеним договором безготівковими грошовими коштами. У суду надані копії документів не викликають сумніву щодо їх дійсності та належного документального оформлення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач надав податковому органу, достатньо документів щодо реєстрації податкової накладної.

В даному випадку контролюючий орган, фактично почав здійснювати перевірку проведених позивачем господарських операцій, яка проводиться в іншому випадку та регулюється іншими нормами закону, що в даному випадку не відповідає положенням ст. 77, 201.16 Податкового кодексу України.

Отже, на думку суду, оскаржуване рішення не є обґрунтованим та не відповідає критеріям правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, що встановлені ст. 2 КАС України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про належне проведення господарської операції між позивачем та ТОВ «ВЕТСИНТЕЗ», контролюючий орган не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної № 317 від 09.11.2017 року; платник податку (позивач) має право податкового кредиту за господарською операцією на підставі спірної податкової накладної.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, зазначає, що позивачем було надано всі документи необхідні для розблокування реєстрації податкової накладної № 317 від 09.11.2017 року.

Державною фіскальною службою України до позивача було встановлено критерії оцінки ступеня ризиків, проте комісією Державної фіскальної служби України не було враховано надані позивачем документи на усунення вказаних ризиків.

В ході розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що господарська операція, за результатом якої позивачем видано ПН № 317 від 09.11.2017 року року носить реальний характер, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та оформленими належними чином первинно-бухгалтерськими документами.

Крім того, правочин, вчинений між позивачем та ТОВ «ВЕТСИНТЕЗ» не визнано у судовому порядку не чинним, доказів протилежного суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДФС у Харківській області від 03.05.2018р. №675727/34466323 про відмову у реєстрації податкової накладної.

З огляду на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної.

Слід зазначити, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

При цьому посилання податкового органу на те, що надані платником податку копії документів складені з порушенням законодавства та їх обсяг недостатній для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування без конкретного переліку таких документів є неправомірним, оскільки має бути чітким, зрозумілим, доступним, сформульованим у відповідності до вимог як Податкового кодексу України, так і Наказу Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567, яким затверджено вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Така сукупність вимог до рішення комісії ДФС України має бути дотримана з тим, щоб платник податку зміг реалізувати своє право на захист від неправомірних дій податкового органу.

Отже, суд вважає, що оскаржуване рішення не містить чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

При цьому суд зазначає, що оскільки до позивача було встановлено Критерії оцінки ступеня ризиків, Комісією не було враховано документи позивача.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної.

Відповідачем не надано до суду доказів подання платником податку контролюючому органу копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Таким чином, відповідачем не доведено надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною, у реєстрації якої відмовлено, а тому є таким, що підлягає скасуванню.

З урахуванням вищезазначеного, доводи відповідача щодо наявності підстав для прийняття оскаржуваного рішення є помилковими.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на той факт, що дослідження факту здійснення господарської операції, на виконання яких складено податкові накладні, є предметом документальних перевірок, а обов'язком контролюючого органу при реєстрації податкових накладних є перевірка відповідності вказаних документів формі, встановленій чинним законодавством.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визнання протиправним рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, від 03.05.2018р. №675727/34466323.

Враховуючи вищенаведене доводи відповідача щодо правомірності рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, від 03.05.2018р. №675727/34466323 є помилковими.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що суд першої інстанції, приймаючи рішення по справі, багато уваги приділив суті проведених господарських операцій та їх фактичному підтвердженню, оскільки в даному випадку предметом розгляду справи є наявність підстав для відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність господарських операцій, але це не призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що у рішенні суд першої інстанції послався на норми які втратили чинність, а саме приписи п. 74.2 ст. 74 ПК України, п. 201.16 ст.201 ПК України, Постанову Кабінету Міністрів України № 190 від 29.03.2017, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В даному випадку справу вирішено вірно.

Крім того, колегія суддів зазначає, що положення п. 74.2 ст. 74 ПК України, п. 201.16 ст.201 ПК України були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме на час зупинки реєстрації податкових накладних.

При цьому згідно квитанції про зупинку реєстрації від 09.11.2017р. реєстрація податкової накладної зупинена відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ.

Стосовно позовної вимоги позивача про скасування рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, від 03.05.2018р. №675727/34466323 та зобов'язання зареєструвати податкову накладну №317 від 09.11.2017р., колегія суддів зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Також, у рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, у справі «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Пунктами 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010 (зі змінами), передбачено, що Податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних приймає Державна фіскальна служба України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову щодо зобов'язання Головного управління державної фіскальної служби України в Харківській області зареєструвати податкову накладну №317 від 09.11.2017р.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року по справі № 2040/7208/18 скасувати в частині зобов'язання Головного управління державної фіскальної служби України в Харківській області зареєструвати податкову накладну №317 від 09.11.2017р

В цій частині прийняти нове рішення, яким зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №317 від 09.11.2017р.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2018р. по справі № 2040/7208/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Л.В. Тацій
Повний текст постанови складено 08.05.2019 року