Справа № 280/4920/18
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 квітня 2019 року Справа № 280/4920/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., за участю секретаря судового засідання Гопки Л.І.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - Вірченко Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр.Соборний, 166, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 12.09.2018, № від 12.09.2018, № від 12.09.2018.

Ухвалою від 26.11.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.12.2018.

26.12.2018 у підготовчому засідання оголошувалась перерва до 24.01.2019.

Ухвалою суду від 24.01.2019 задоволено клопотання представника про витребування доказів від ПАТ "Укрсоцбанк".

Ухвало суду від 24.01.2019 було продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 21.02.2019.

Ухвалою суду від 21.02.2019 провадження у справі зупинено до 25.03.2019 для надання часу сторонам для примирення.

28.02.2019 на виконання ухвали суду від 24.01.2019 надійшли витребуванні докази від ПАТ "Укрсоцбанк".

Ухвалою суду від 25.03.2019 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 25.03.2019 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду на 22.04.2019.

Відповідно до статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 22.04.2019 сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючим органом винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення на підставі висновків акту перевірки №831/08-01-13-05/НОМЕР_1 від 17.08.2018, яким встановлено отримання позивачем доходу у формі додаткового блага у вигляді анульованої (прощеної) кредитором (банківською установою) основної суми боргу та неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік. Позивач вважає, висновки перевірки та рішення про донарахування податкових зобов`язань не відповідають вимогам діючого законодавства у зв`язку з чим звернувся до суду з вимогами про визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив з підстав викладених у письмовому відзиві (вх.№40046 від 06.12.2018), відповідно до якого зазначено, що на підставі Наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №2151 від 27.06.2018 проведена перевірка позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу «126» у 2016 році. Вказує, що за результатами позапланової виїзної перевірки було складено акт №831/08-01-13-05/НОМЕР_1 від 17.08.2018, згідно якого у позивача встановлено ряд порушень. За результатами перевірки до позивача винесені податкові повідомлення - рішення , , від 12.09.2018 року. Зазначає, що в ході проведення перевірки контролюючим органом враховані всі обставини щодо визначення податкових зобов`язань по отриманим ОСОБА_1 доходам у сумі 85205.09грн. від ПАТ «УКРСОЦБАНК», за ознакою доходу 126 - «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо», інформація про які отримана від банку шляхом відображення у податковому розрахунку за ф.1-ДФ та підтверджені листом від 03.04.2018. №05.6-12/79-339. Також, зазначає, що твердження платника щодо погашення простроченої заборгованості за нарахованими процентами, лише підтверджує що прошена сума боргу є основним зобов`язанням боржника і може вважатися додатковим благом, так як при анулюванні заборгованості, майнові активи позивача збережені. Також зауважує, що це правовідносини між фізичною особою та банківською установою, відповідно до Податкового кодексу України контролюючий орган не наділений правами щодо контролю по правомірності нарахування та виплати банком кредитів. Спір щодо правомірності визначення доходу між фізичною особою та банком не може розглядатися контролюючим органом відповідно до норм Податкового кодексу України. Таким чином, вказує відповідач, прийняті податкові повідомлення - рішення , , від 12.09.2018 року є законними та такими, що не підлягають скасуванню. Також, відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду викладену, зокрема, у постановах від 08.06.2018 по справі №814/574/16, від 26.06.2018 по справі №802/1108/17-а, від 19.09.2018 по справі 805/4663/16-а.

Представник відповідачів в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача 24.01.2019 також надав суду відповідь на відзив (вх.№3075) відповідно до якого зазначає, що укладення Договору про внесення змін №4 до Договору кредиту є лише наміром виконання взятих на себе зобов`язань щодо погашення заборгованості. Оскільки прощення (анулювання) боргу відбулось після укладення договору, то кредитор повинен був виконати вимог п.п. «д» 164.2.17 п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України щодо повідомлення про прощення (анулювання) боргу. Також послався на постанову Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №813/279/16.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 13.06.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредиту №08-328П31-К, згідно умов якого ОСОБА_1 отриманий кредит в сумі 16 000 доларів США зі сплатою 14% річних з кінцевим терміном повернення до 12.06.2020.

20.11.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту №08-328П031-К за умовами якої збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 15 відсотків річних.

15.06.2009 між сторонами укладено Додаткову угоду №2 до Договору кредиту №08-328П031-К, за умовами якої збільшено та погоджено розмір заборгованості по кредиту до 16242,73 доларів США у зв`язку із реструктуризацією раніше виниклої заборгованості ОСОБА_1 та змінено кінцевий термін повернення кредиту до 12.06.2025.

20.09.2012 між сторонами укладено Додаткову угоду №3 до Договору кредиту №08-328П031-К, за умовами якої заборгованість ОСОБА_1 у розмірі 15 383,32 долари США разом із нарахованими процентами в сумі 7 063,63 долари США переведено у гривню за курсом 8,16 гривень за 1 долар США, що станом на дату укладення цього Договору про внесення змін загалом становить 183 167,11 грн., проценти за використання кредиту становитиме 9,9% річних із кінцевим терміном погашення кредиту до 12.06.2025.

29.03.2016 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про внесення змін №4 до Договору кредиту №08-328П31-К від 13.06.2008, відповідно до умов, викладених в п. 3.1. Договору про внесення змін, сторони домовились, що погашення заборгованості в сумі 150 000,00 грн. здійснюється Позичальником не пізніше 29.03.2016 року. За умови належного виконання Позичальником умов, які викладені у п. 3.1 Договору про внесення змін, залишкова заборгованість Позичальника перед Кредитором за Договором кредиту (а саме залишкова заборгованість за Кредитом, в сумі 85 894,09 грн.), підлягає анулюванню (прощенню). Датою анулювання такої заборгованості вважається день виконання Позичальником умов, зазначених в п. 3.1 цього Договору про внесення змін.

Також в пункті 3.2. Договору про внесення змін №4 до Договору кредиту №08-328П31-К від 13.06.2008 зазначено, що шляхом укладення цього Договору про внесення змін Позичальник погоджується, що він повідомлений про анулювання (прощення) заборгованості на зазначених умовах у сумі згідно п. 3.2 цього Договору про внесення змін та про свій обов`язок самостійно сплатити податок з доходів з фізичних осіб з суми прощеної залишкової заборгованості за Кредитом і відобразити таких дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог Податкового кодексу України. Перерахунок суми анульованої (прощеної) заборгованості в національну валюту з метою декларування та сплати податку здійснюється Позичальником самостійно за офіційним курсом Національного банку України на вищезазначену дату анулювання (прощення) заборгованості.

З наданих на виконання вимог ухвали суду від 24.01.2019 документів ПАТ "УкрСиббанком" вбачається, що банком було анульована сума боргу за кредитом згідно Договору кредиту №08-328П031-К від 13.06.2008 року 29.03.2016.

До ГУ ДФС у Запорізькій області надійшла інформації щодо громадян, які не надали декларації за 2016 рік про доходи, отримані у вигляді «додаткового блага» за ознакою «126» «дохід, отриманий платником податку як додаткове благо» у 2016 році, у тому числі щодо платника податків - фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 , який отримав дохід за ознакою «126» в сумі 85205,09 грн., у відповідності до Державного реєстру платників податків.

З метою підтвердження інформації, що відображена у відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, стосовно отримання ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) протягом 2016 року в сумі 85205,09 грн., Якимівським управління ГУ ДФС у Запорізькій області направлено лист від 21.03.2018р. Вих. №7490/10/08-01-02 на адресу ПАТ УКРОЦБАНК».

ПАТ «УКРСОЦБАНК», супровідним листом від 03.04.2018р. №05.6-12/79-339 надано інформацію, відповідно до якої встановлено, що «банк підтверджує інформацію надану у податковому розрахунку за ф.1-ДФ про дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), встановленого «д» 164.2.17 пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПКУ.»

Головним управлінням ДФС у Запорізькій області Расланбекову В.В було надіслано лист-запрошення №4424/14/08-01-57-02 від 13.06.2018 з метою надати пояснення щодо отриманого доходу та заповнення декларації.

ОСОБА_1 податкова декларація про майновий стан і доходи за 2016 рік до 1 травня 2017року та на станом на дату акту не надана.

В подальшому, на підставі Наказу від 27.06.2018 №2151 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ).

За результатами даної перевірки Головним управлінням ДФС у Запорізькій області був складений акт №831/08-01-13-05/НОМЕР_1 від 17.08.2018.

Згідно висновків даного акту перевірки були встановлені наступні порушення платником податків - ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ): п.п. «д» 164.2.17 пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст.167 ПКУ, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік у сумі 15212,90 грн.; п.п. «д» 164.2.17 пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст.167, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого донараховано військового збору за 2016 рік у сумі 1267,74 грн., п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 179.1, пп. 179.7 ст.179 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями), у зв`язку з чим податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016р. не подано, не задекларовано «Дохід, отриманий платником як додаткове благо» за ознакою «126», а також самостійно не розраховано та не сплачено до бюджету податки та збори з отриманого доходу за 2016 рік по строку до 01.05.2017 року.

На підставі акту перевірки №831/08-01-13-05/НОМЕР_1 від 17.08.2018, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області були прийняті податкові повідомлення-рішення № , , від 12.09.2018 року.

У податковому повідомленні-рішенні № від 12.09.2018 року ГУ ДФС у Запорізькій області було встановлено порушення пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 19 016,13 грн. (за податковими зобов`язаннями - 15 212,90 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3803,23 грн.)

У податковому повідомленні-рішенні № від 12.09.2018 року ГУ ДФС у Запорізькій області було встановлено порушення пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України у результаті чого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - військовий збір на суму 11 584,68 грн.

У податковому повідомленні-рішенні № від 12.09.2018 року ГУ ДФС у Запорізькій області було встановлено порушення пп. 49.18.4 п. 49.18 ст 49, п. 179.1, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170 грн.

Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі ПК України) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з підпунктом «б» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 ЦК України зобовязання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року.

Згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09 квітня 2015 року №321-VIII, який набрав чинності 07 травня 2015 року, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України була доповнена абзацом другим, у звязку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

При вирішенні даного спору слід враховувати й положення пункту 56.21 статті 56 ПК України, якими встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таке застосування норм відповідає й основним засадам податкового законодавства, проголошеним у статті 4 ПК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: з відповіді ПАТ «УкрСиббанк» від 03.04.2018 №05.6-12/79-339 ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) нараховано та сплачено дохід, як додаткове благо (ознакою « 126» у вигляді анулювання основної суми кредиторської заборгованості) у сумі 85 894,09 грн., а тому правильним є висновок контролюючого органу, що вказана сума у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) за наслідками якого у позивача виникає наявність обов`язку сплати податку з доходів фізичних осіб та відображення її у річній податковій декларації.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Згідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи та досліджені докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 250 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр.Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 02.05.2019.

Суддя А.В. Сіпака