Справа № 540/585/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/585/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі-відповідач, Управління), в якому просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати заборгованості по пенсії позивачу за загальний період з 01.11.2014р. по 28.08.2018р. та зобов`язати відповідача нарахувати позивачу пенсію за загальний період з 01.11.2014р. по 28.08.2018р. та здійснити виплату заборгованості по пенсії за вказаний період.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно довідки № від 27.08.2018 року позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з м. Донецьк. З серпня 2018 року позивач отримує пенсію за віком у Головному управління Пенсійного фонду України Херсонської області. До серпня 2018 року перебував на обліку в центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Запоріжжі.

07.02.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області із заявою в якій, зокрема, просив відповідача надати письмові роз`яснення з питань стосовно нарахування та виплати йому пенсії за період з серпня 2014р. по грудень 2018р. На звернення позивача відповідачем надано лист від 25.02.2019р. згідно з яким останній роз`яснив, що за даними Центрального об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя за період з 01.11.2014 по 31.01.2017 пенсія нарахована в сумі 88 158,00 грн., але не виплачена. Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради прийнято рішення від 16.10.2018 №16 щодо призначення виплат позивачу пенсії з 28.08.2018р. На підставі зазначеного рішення №16 виплату пенсії позивачу поновлено з 28 серпня 2018 року по листопад 2018р., з грудня 2018р. пенсія виплачується в поточному режимі. А з 01.11.2014р. по 28.08.2018р. позивачу відмовлено у призначенні (відновлені) виплати пенсії (рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при районній адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенькому району від 06.10.2016 №11). Також зі змісту вказаного листа убачається, що пенсійні кошти за період з серпня по листопад 2018р. у сумі 26534,64 грн. нараховані в лютому 2019 року. На підставі п. 15 Постанови № 365 питання виплати пенсійної заборгованості буде розглянуто після прийняття Кабміном Міністрів України відповідного Порядку. Зазначену бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, оскільки вона порушує його конституційне право на пенсійне забезпечення, що і слугувало підставою звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 29.03.2019р. провадження у даній справі відкрито. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у встановлений судом строк надати відповідь на позов.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якої вбачається, що останній заперечує проти позову з наступних підстав. Зокрема, ГУ ПФУ у Херсонській області звертає увагу на те, що рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при районній адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенькому району від 06.10.2016 року № 11, позивачу відмовлено у поновленні виплати пенсії. Відповідно до рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради від 16.10.2018 року № 16 позивачу поновлено виплату пенсійних виплат з 28.08.2018 року та, відповідно нараховані пенсійні кошти. Таким чином, враховуючи, що до 28.08.2018 року позивач перебував на обліку в Центральному об`єднаному УПФУ м. Запоріжжя, то саме цим територіальним органом ПФУ йому мало виплачуватись пенсійне забезпечення, в т.ч. заборгованість з листопада 2014 по серпень 2018 року.

Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено встановлений ст. 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду з даною позовною заявою, оскільки дізнався про порушення своїх прав у серпні 2014 року, однак до суду звернувся лише в березні 2019 року.

На підставі викладеного ГУ ПФУ у Херсонській області вважає позов необґрунтованим та просить відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заяви по суті, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий 31.01.2001р. Кіровським РВ ДМУ УМВС України у Донецькій області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Позивачу призначена пенсія за віком. Пенсійне посвідчення з безстроковим терміном дії видане Пенсійним фондом України 18.12.2013 року за НОМЕР_2.

Відповідно до довідки № від 13.07.2016 року позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу з 13.07.2016 року. Місцем фактичного проживання зазначено: АДРЕСА_2 . Пенсійну справу передано до Центрального об`єднаного УПФУ в м. Запоріжжі.

Рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при районній адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенському району від 06.10.2016 року № 11 позивачу відмовлено у призначенні (відновленні) виплати пенсії.

Згідно розпорядження Центрального об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя від 19.12.2016 року позивачу нараховано суму пенсійних виплат 88158,00 грн. за період з 01.11.2014р. по 31.01.2017р., але не виплачено.

З 27.08.2018 року ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщену особу (довідка №). Місцем фактичного проживання зазначено: АДРЕСА_3 .

03 жовтня 2018 року пенсійну справу ОСОБА_1 передано Центральним об`єднаним УПФУ м. Запоріжжя до Голопристанського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління ПФУ в Херсонській області. Пенсійну справу отримано відповідачем 12.10.2018 року, про що свідчить відбиток штампу на супровідному листі, яким направлялася справа.

Рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради від 16.10.2018 року № 16 позивачу призначено виплату пенсії з 28.08.2018 року.

07.02.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області із заявою, в якій зокрема просив відповідача надати офіційну письмову відповідь з роз`ясненням наступних питань:

- на підставі якої законодавчої бази йому не виплачена пенсія, починаючи з 28.08.2018 року і по грудень 2018 року та чи нарахована вона?

- який розмір пенсії йому нарахований, але не виплачений за період з 28.08.2018 року і по грудень 2018 року?

- який розмір пенсії йому нарахований, але не виплачений за загальний період з серпня 2014 року і по 28.08.2018 року і на підставі якої законодавчої бази йому до теперішнього часу не виплачена вищезазначена заборгованість по пенсія?

- коли і за яким порядком йому буде виплачена заборгованість за загальний період з серпня 2014 року і по грудень 2018 року?

Листом від 25.02.2019 року за вих. №133/С-99-1 відповідачем надано відповідь на вищезазначену заяву. Зокрема, до відома позивача доведено, що рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при районній адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенькому району від 06.10.2016 року № 11, позивачу відмовлено у призначенні (відновлені) виплати пенсії. Згідно із атестатом Центрального об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя за період з 01.11.2014 по 31.01.2017 пенсія нарахована в сумі 88 158,00 грн., але не виплачена. Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради прийнято рішення від 16.10.2018 №16 щодо призначення виплат позивачу пенсії з 28.08.2018р. На підставі зазначеного рішення №16 виплату пенсії позивачу поновлено. З грудня 2018р. пенсія виплачується в поточному режимі. На виконання листа ПФУ від 01.09.2019 року № 3322/02-22, пенсійні кошти в сумі 26534,64 грн. за період з серпня 2018 року по листопад 2018 року нараховані в лютому 2019 року.

Посилаючись на п. 15 Постанови № 365, відповідачем вказано на те, що питання виплати позивачу пенсійного забезпечення за період з 27.08.2015р. по липень 2018р. буде розглянуто після прийняття Кабміном Міністрів України відповідного Порядку.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати заборгованості по пенсії за період з 01.11.2014 року по 28.08.2018 року протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить зобов`язати відповідача нарахувати позивачу пенсію за загальний період з 01.11.2014р. по 28.08.2018р. та здійснити виплату заборгованості по пенсії за вказаний період.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 1, 4 Закону України "Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 року № 1706-VІІ внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Це визначення має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Отже, спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи, та не є окремим конституційно-правовим статусом особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості, гарантоване громадянам України ч. 1 ст. 46 Конституції України.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Слід звернути увагу на те, що у преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно ст. 5 Закону № 1058-IV, дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Питання виплати пенсій врегульовані ст. 47 Закону № 1058-IV, за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У відповідності до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Необхідними умовами застосування наведеної норми адміністративними судами є: 1) факт нарахування сум пенсій за минулий час, що підтверджується відповідними доказами; 2) доведеність вини пенсійного органу - наявність протиправних дій або протиправної бездіяльності, наслідками яких є невиплата сум пенсій.

З матеріалів справи убачається, що Головним управлінням ПФУ у Херсонській області нараховані пенсійні виплати з 28.08.2018р. Вказаний факт не оспорюється сторонами. Спірним в межах даної справи є пенсійні нарахування та виплати за період з 01.11.2014р. по 28.08.2018р. З цього приводу суд погоджується з доводами відповідача, що ОСОБА_1 до 28.08.2018 року перебував на обліку в Центральному об`єднаному УПФУ м. Запоріжжя. Вказаний факт також не оспорюються позивачем та підтверджується матеріалами справи. Крім того, на запит від 29.08.2018 року №1234/02-05 Головному управлінню ПФУ в Херсонській області направлено електронну пенсійну справу та атестат про виплату пенсії на гр. ОСОБА_1 , чим підтверджено нарахування останньому пенсії Центральним об`єднаним УПФУ м. Запоріжжя за період з 01.11.2014р. по 31.01.2017р.

Таким чином, факт вини ГУ ПФУ в Херсонській області стосовно невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком відсутній, оскільки Управління не здійснювало протиправних дій та не допускало протиправної бездіяльності по відношенню до позивача в період з 01.11.2014 року по 28.08.2018 року, так як останній не перебував на обліку відповідача у вказаний період. Відтак, у відповідача відсутній обов`язок здійснити нарахування та виплату пенсії позивачу за період з 01.11.2014 року по 28.08.2018 року.

Суд роз`яснює позивачу право на звернення з вимогою про незаконне припинення виплати пенсії за вказаний період та зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію з 01.11.2014 року по 28.08.2018 року до Центрального об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя.

Щодо доводів відповідача про звернення позивача до суду поза межами строку, встановленого КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України за загальним правилом, встановленим КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже дана норма КАС України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Водночас відносини щодо строків звернення до адміністративного суду регулюються також іншими законами України.

Натомість, спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон № 1058-IV, згідно приписів якого, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком (ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV).

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатньо доказів на підтвердження правомірності своєї діяльності.

Натомість позивачем не доведено вину ГУ ПФУ в Херсонській області у допущенні протиправної бездіяльності, наслідком якої стала невиплата позивачу заборгованості з пенсійного забезпечення за період з 01.11.2014 року по 28.08.2018 року.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України судовий збір у даному випадку не відшкодовується.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 112010204