Справа № 240/5513/19
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
08 травня 2019 року м. Житомир справа № 240/5513/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій незаконними та скасування рішення,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:
- визнати незаконними дії Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні допомоги оформлене п.55 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07 грудня 2018 року;
- визнати право на отримання разової грошової допомоги на підставі ст.16 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. На виконання рішення суду та на підставі повторної заяви позивача від 11.07.2018 документи для призначення одноразової грошової допомоги були направлені до МО України. Однак відповідачем відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. Відмова мотивована тим, що позивач є звільненим з військової служби до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року №3597-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність позивачу встановлена до 01 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Позивач з такими висновками відповідача не погоджується, вважає, що відповідач протиправно відмовляє йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.
Відповідач у строк та у порядку статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не подав відзив на позовну заяву.
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.
Встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія 10 ААБ №654504 від 27.03.2013 (а.с. 12).
Крім того, відповідно до витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 28 грудня 2018 року №107 захворювання колишнього військовослужбовця, підполковника у відставці ОСОБА_1 , 1955 року народження, який з 31.06.1980 до 12.04.1981 виконував обов`язки військової служби при перебуванні в країні Афганістан, де велись бойові дії: Нейроциркуляторна дистонія по кардіальному типу, - яке підтверджено даними медичної книжки на стор. 112, при подальшому прогресуванні призвело до розвитку: Ішемічної хвороби серця. Стенокардії напруги, ФКІІ. Атросклеротичного кардіосклерозу, СН1 Гіпертонічної хвороби III ст. Залишкових явищ ішемічного інсульту з правобічним геміпарезом, невротичним синдромом. Дисциркуляторної енцефалопатії III ст., - що підтверджено медичною документацією лікувальних закладів МОЗ України. Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 11).
14.03.2018 позивач звернувся до Бердичівського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги та додав необхідні документи. Заява подана відповідно до п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та пунктом 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.03.2018 №СЗ 1643 позивачу повідомлено, що документи подані для розгляду Комісією Міністерства оборони України з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги, повернуто на доопрацювання, так, як у поданому пакеті документів заявником невірно написано заяву про виплату одноразової грошової допомоги, а саме заява подана відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №975, хоча на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності (06.03.2013) діяла постанова Кабінету Міністрів України №499. ОСОБА_1 запропоновано виправити вказаний недолік та повторно подати документи для розгляду Комісії Міністерства оборони України.
Не погоджуючись з такими діями ІНФОРМАЦІЯ_1 про повернення документів на доопрацювання, позивачем оскаржено їх до суду.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №806/1890/18 від 13.06.2018 визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо повернення ОСОБА_1 документів про призначення одноразової грошової допомоги на опрацювання. Зобов`язано Житомирський обласний військовий комісаріат направити документи ОСОБА_1 до Комісії Міністерства оборони України з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги для розгляду питання щодо призначення разової грошової допомоги.

На виконання зазначеного рішення суду та на підставі повторної заяви ОСОБА_1 від 11.07.2018, документи для призначення одноразової грошової допомоги були направлені до МО України (а.с. 7).

Згідно з витягом із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №122 від 7 грудня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. Дана відмова мотивована тим, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби до набуття чинності Законом України від 04 квітня 2006 року №3597-ІУ «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність йому була встановлена до 01 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с. 17).

Із таким висновком позивач не погоджується, вважає його протиправним та таким, що порушує його права на соціальний захист, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з п.1 ст.16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.п.4 п.2 ст.16 вказаного Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з п.6 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 12 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів) (далі - Порядок №975).

Згідно з п.13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше позивачу встановлено другу групу інвалідності з 26.03.2013.

Суд дійшов висновків, що право військовослужбовців на отримання одноразової грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби передбачене статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідна норма внесена в Закон №2011-XII Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" від 3 листопада 2006 року №328-У, який набув чинності з 1 січня 2007 року. Як на момент введення в дію вищезазначеної норми так і в своїй початковій редакції від 20.12.1991 Закон №2011-XII чітко визначав коло суб`єктів, на яких поширюються його норми. Зокрема, статтею 3 Закону №2011-XII (в редакції від 20 грудня 1991 року) було визначено, що до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці строкової і надстрокової служби та військової служби за контрактом Збройних Сил України, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, Служби національної безпеки України, військ цивільної оборони, а також інших військових формувань, що створюються Верховною Радою України, стратегічних сил стримування, які дислокуються на території України, військовослужбовці-жінки, курсанти військових навчальних закладів. Згідно з статтею 4 Закону №2011-XII в тій же редакції дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які проходять службу на території України, і військовослужбовців - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України. В редакції Закону №2011-XII від 01.01.2007 в п.1 ч.1 ст.3 було передбачено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Аналогічна за змістом норма ст.3 Закону №2011-XII, в частині визначення кола суб`єктів, на яких він поширюється, діє і сьогодні. Як видно з довідки від 28.02.2019 №3/36, виданої Бердичівським міським військовим комісаріатом Житомирської області, ОСОБА_1 проходив військову службу у період з 01.08.1973 по 02.10.1997, з них: з 28.11.1980 по 13.11.1982 - період служби у Республіці Афганістан.

Відповідно, враховуючи, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 4 квітня 2006 року №3597-ІV Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена ОСОБА_1 до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, він не має права на одержання одноразової грошової допомоги.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання незаконними дій Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги та скасування рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні допомоги ОСОБА_1 , оформлене п.55 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.12.2018.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд зазначає, що рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оформлене п.55 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №122 від 07 грудня 2018 року винесене з дотриманням частини другої статті 19 Конституції України та відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем на виконання частини другої статті 77 КАС України та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів доведено, а позивачем не спростовано правомірність рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оформлене п.55 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №122 від 07 грудня 2018 року, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Зважаючи на відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 159, 242-246, 250, 255, 261-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, Київ-168, 03168, ) про визнання дій незаконними та скасування рішення - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 08 травня 2019 року.

Суддя О.Г. Попова