Справа № 214/8185/18
Суддя: Гринь Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/8185/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 травня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гриня Н.Г.,

при секретарі судового засідання - Печарник З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кузьменка Павла Геннадійовича про визнання протиправними дій, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 07.12.2018 року, уточнивши в подальшому його зміст та вимоги (а.с.12), просить суд визнати протиправними дії інспектора ПП Кузьменка П.Г.; скасувати постанову серії НК №410528 від 30.11.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Пред'явлені вимоги мотивовано тим, що 30.11.2018 року відповідачем винесено постанову про притягнення його - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за начебто порушення ПДР України. Вважає, що дії відповідача є протиправними, а винесена постанова - незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зауважив, що на розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу він не погоджувався.Під час винесення оскаржуваної ним постанови відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки його автомобіля, в той час як закон дозволяє розглядати справи про адміністративне правопорушення виключно за місцем вчинення, тобто в розумінні ст.276 КУпАП, за місцезнаходженням органу, який уповноважений їх розглядати - в даному випадку Управління патрульної поліції, яке знаходиться по вул. Волгоградська 11 в м. Кривому Розі. Додатково акцентував увагу, що в порушення вимог ст.ст.278, 279 КУпАП інспектор виніс постанову не провівши належного розгляду справи, з допущенням обмеження процесуальних прав ОСОБА_1 , без їх роз'яснення та позбавленням можливості їх реалізації.

Ухвалою суду від 16.01.2019 року (головуючий суддя Прасолов В.М.) відкрито спрощене позовне провадження по справі.

За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №326 від 04.02.2019 року та протоколу матеріали справи передано судді Гриню Н.Г., які ухвалою суду від 06.02.2019 року прийнято ним до свого провадження.

Не погоджуючись з пред'явленими вимогами, відповідач подав відзив на позов (а.с.25-30), в якому просив справу розглянути за його відсутності, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказав, що 30.11.2018 року приблизно о 09.30 год. під час здійснення патрулювання ним було виявлено транспортний засіб марки ЗАЗ 110588-2, р/н НОМЕР_1 , водій якого проїхав регульоване перехрестя на забороняючий рух червоний сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3 «е» ПДР України. Він зупинив виявлений транспортний засіб з дотриманням вимог закону, відрекомендувався водієві відповідно до п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомив причину зупинки, попросив пред'явити водійське посвідчення та документи на автомобіль. Встановивши особу водія, яким виявився ОСОБА_1 , виконавши вимоги ст.278 КУпАП та роз'яснивши водієві його процесуальні права, він перейшов до розгляду справи по суті. Під час розгляду ОСОБА_1 пояснив, що їхав на зелений, після чого він надав водієві можливість ознайомитись із відеозаписом з відеореєстратора, на якому чітко зафіксовано факт проїзду ним регульованого перехрестя саме на червоний сигнал світлофору. Після перегляду відео ОСОБА_1 визнав свою вину, зазначивши, що не вірно розібрався, яким саме сигналом світлофору він повинен був керуватись під час проїзду перехрестя. Жодних клопотань від позивача під час розгляду справи не надходило. Також зазначив, що положеннями діючого законодавства України не заборонено розгляд справи про адміністративне правопорушення інспектором ПП на місці зупинки транспортного засобу. Доказів тому, що позивач не вчиняв порушення, останній суду не надав. Пред'явленням ним позову, на переконання відповідача, позивач має намір спотворити дійсні обставини справи та ухилитись від адміністративної відповідальності за вчинене ним порушення.

Відповідь на відзив у встановлений судом строк позивач не подав, заяв про надання додаткового строку не подавав.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі в письмовому провадженні.

З огляду на скорочені строки розгляду справи та з метою недопущення зловживання учасниками справи їх процесуальними правами, суд вважає за можливе справу розглянути в письмовому провадженні. В порядку ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

30.11.2018 року інспектором Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кузьменком П.Г. винесено постанову серії НК №410528 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, із накладенням штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.7).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 30.11.2018 року о 09.36 год. водій автомобіля марки ЗАЗ 110588-2, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , рухаючись по автодорозі в Металургійному районі м. Кривого Рогу, проїхав перехрестя вул. Вокзальна в м. Кривому Розі на забороняючий рух червоний сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3 «е» ПДР України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ст.121 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Щодо доводів позивача про неправомірність розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу, суд виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.276 КУпАП передбачено альтернативу у виборі місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП: за місцем його вчинення, обліку транспортного засобу або місцем проживання порушника. Крім того, ч.6 ст.276 КУпАП передбачено можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення й в іншому місці.

Розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 (далі за текстом - Інструкція №1395 від 07.11.2015 року) визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 розділу ІІІ).

Аналіз положень глави 22 КУпАП в системному зв'язку з положеннями глави 17 КУпАП вказує на неможливість ототожнення понять «місце вчинення адміністративного правопорушення» з місцем розгляду справи «на місці вчинення адміністративного правопорушення», які мають різне цільове спрямування та правовий зміст. Так, в контексті ст.276 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачає її розгляд за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення в межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, що також передбачено в п.2.4 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року.

Таким чином, доводи позивача про те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними та неаргументованими, оскільки суперечать положенням ст.ст.213, 222, 258, 276 КУпАП, які містять прямий імперативний припис щодо права уповноваженої посадової особи органу поліції безпосередньо на місці вчинення правопорушення виносити постанову в порядку скороченого провадження.

Посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, яким надано тлумачення словосполученням «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», суд вважає необґрунтованими, оскільки вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП, що регулюють визначення місця розгляду справи, зазнали змін внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, перевіряючи правомірність її винесення суб'єктом владних повноважень, суд зобов'язаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч.1 ст.2 КАСУкраїни, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України регламентовано право на судовий захист, яке передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофору.

Відповідно до п.8.7.3 «е» ПДР України, червоний сигнал світлофору, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Вважаючи правомірною постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, інспектор ПП посилався на дійсність невиконання ОСОБА_1 вимог забороняючого рух червоного сигналу світлофору під час проїзду регульованого перехрестя.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував, що під час керування транспортним засобом він не допускав порушень п.8.7.3 «е» ПДР України.

Так, оглядом відеозапису на диску DVD-R, наданого відповідачем в рахунок доведення правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, встановлено, що автомобіль марки ЗАЗ 110588-2, р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , зупинено інспектором ПП о 09.43 год. (запис № (1), в той час як в постанові час вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення зазначено 09.36 год., що не відповідає дійсності. Між іншим на відеозаписі № (1) зафіксовано, що ОСОБА_1 категорично заперечував факт інкримінованого йому порушення, посилаючись на те, що перехрестя він проїхав на дозволяючий рух зелений сигнал світлофору. Після перегляду відеозапису з фіксацією порушення, наданого для огляду відповідачем, позивач в черговий раз наполягав на тому, що перехрестя проїхав без допущення порушень ПДР України та вірно керування сигналами світлофору, а тому категорично не погоджувався з доводами інспектора. Окремо позивач зауважив, що постанову оскаржуватиме, а свою незгоду з притягненням його до відповідальності зафіксував в постанові під час ознайомлення з нею та отримання копії (запис № (2), час запису 09.50 год.)

Натомість копію відеозапису з відеореєстратора, де було б зафіксовано, яким саме чином ОСОБА_1 проїхав перехрестя о 09.36 год. 30.11.2018 року, який інспектор ПП як єдиний доказ в підтвердження факту вчинення позивачем порушення надавав йому для огляду, відповідач суду не надав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів в порядку ч.2 ст.71 КАС України в спростування вказаних обставин та наведених позивачем доводів в підтвердження його невинуватості і доведення правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, відповідачем не надано. Свідки, відеозапис з фіксацією самого порушення за часом, який би відповідав часові, зазначеному в постанові, що в сукупності підтвердили б дійсність таких порушень, також відсутні.

Суд зауважує, що сама по собі постанова є рішенням суб'єкта владних повноважень, прийнятого на підставі доказів, які доводять винуватість особи у вчиненні правопорушення, а ніяк не може заміняти ці докази чи розцінюватись як доказ винуватості особи.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи сукупність встановлених судом обставин та недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а відтак і допущення порушення п.8.7.3 «е» ПДР України, суд приходить до висновку про безпідставність винесеної відповідачем постанови, яка підлягає скасуванню, а справа закриттю. У той же час суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині визнання протиправними дій відповідача як суб'єкта владних повноважень, оскільки прийняття такого рішення не передбачено ст.286 КАС України, в той час як скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття справи вже є дієвим способом захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, звільненого від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кузьменка Павла Геннадійовича (м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська 11) про визнання протиправними дій, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити частково.

Постанову серії НК №410528 від 30.11.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, винесену інспектором Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кузьменком Павлом Геннадійовичем - скасувати, а справу закрити.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Судові витрати по справі, понесені позивачем, компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено та підписано 13.05.2019 року.

Суддя Гринь Н.Г.