Справа № 640/18156/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 травня 2019 року № 640/18156/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Аріес"
доВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України
третя особаПублічне акціонерне товариство "Земельний банк" Товариство з обмеженою відповідальністю "Мідас"
про визнання протиправними дій та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Аріес» (01032, м. Київ, вул. Семена Петлюри, буд. 11/106, офіс 3, ) до Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13), третя особа - Публічне акціонерне товариство «Земельний банк» (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, буд.4, ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Мідас» (61034, Харківська область, м. Харків, вул. Кашуби, буд.10, ) про визнання протиправними дій та скасування постанови, в якому просить:

- визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.01.2018 у виконавчому провадженні № 33995168 та завершення виконавчого провадження;

- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.01.2018.

12 листопада 2018 року Окружним адміністративним судом міста Києва було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. На виконання вимог ухвали позивач усунув недоліки в позовній заяві.

17 грудня 2018 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва було відкрито провадження по даній адміністративній справі з урахуванням вимог ст.160-161, 172 КАС України (а.а.с.1) та прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

18 березня 2019 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва було витребувано у Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України матеріали виконавчого провадження № 33995168 та виконавчого провадження № 27730160.

Позивач аргументує свої позовні вимоги наступним чином.

Господарським судом Харківської області була розглянута справа № 5023/2082/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Земельний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас» про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 35000000, 00 грн. простроченої заборгованості за процентами в сумі 29115973,69 грн., пені за прострочку виконання зобов`язань 6148581,68 грн. за договором від 08 серпня 2008 року № 63-08/К.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.07.2012 у справі №5023/2082/12 позов задоволено частково, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас» на користь Публічного акціонерного товариства «Земельний банк» 35000000,00 грн. боргу по кредиту, 29115973,69 грн. боргу по несплачених відсотках за користування кредитом, 5410177,60 грн. пені за прострочку сплати кредиту, 520880,22 грн. пені за прострочку сплати процентів за користування кредитом, 64380,00 грн. відшкодування по сплаті судового збору.

На виконання вказаного судового рішення 24.07.2012 було видано відповідний наказ, стягувачем за цим наказом є ПАТ «Земельний банк», боржником ТОВ «Мідас».

30.07.2012 представником ПАТ «Земельний банк» було підготовлено та подано Заяву про відкриття виконавчого провадження до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України разом із наказом по справі № 5023/2082/12 для проведення дій по примусовому стягненню з ТОВ «Мідас» суму боргу визначену за рішенням суду.

15.08.2012 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було прийнято Постанову про відкриття виконавчого провадження (провадження № 33995168) відповідно до наказу, виданого господарським судом Харківської області від 24.07.2012 по справі № 5023/2082/12.

31.05.2013 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було прийнято постанову про арешт коштів боржника, 27.12.2013 - постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Відповідно до інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження 07.04.2014 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України було прийнято постанову по приєднання виконавчого провадження 3 33995168 до зведеного виконавчого провадження № 42874281 на підставі ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим. Що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебували два виконавчих провадження ВП № 27730160 та ВП №3395168, за якими боржником є ТОВ «Мідас».

Постановою Правління Національного банку України від 30.07.2010 № 375 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації з 02.08.2010 ПАТ «Земельний банк».

30 січня 2014 року між ПАТ «Земельний банк» в особі ліквідатора, ТОВ «Юридична компанія «Амстердам» та Національним банком України було укладено тристоронній договір № 34-Л про передавання в управління непроданих активів. Цим Договором ПАТ «Земельний банк» передавав права на управління непроданими активами ТОВ «Юридична фірма «Амстердам», а також право бути процесуальним правонаступником ПАТ «Земельний банк» в справах , однією із сторін (учасників) яких є ПАТ «Земельний банк», а також правонаступником у виконавчих провадженнях однією із сторін (учасників) яких є ПАТ «Земельний банк».

09 лютого 2015 року між Національним банком України, ТОВ «Юридична компанія «Амстердам» та ТОВ «Юридична фірма «Аріес» укладено тристоронній договір № 42-Л про передавання в управління непроданих активів ПАТ «Земельний банк». Відповідно до умов договору «Юридична фірма «Аріес» є довірчим власником переданих у управління активів ПАТ «Земельний банк», набуло право кредитора у зобов`язаннях та вправі вимагати визнання відповідного процесуального статусу в порядку процесуального правонаступництва ПАТ «Земельний банк», у справах, однією з сторін (учасників) яких є ПАТ «Земельний банк». До переліку активів, що приймаються в управління, входить також заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2008 року № 63-08/К, що звернуто до примусового виконання.

Станом на сьогоднішній день ПАТ «Земельний банк» перебуває в стані припинення. Ліквідатор ПАТ «Земельний банк» завершив свою роботу, передавши залишки активів ПАТ «Земельний банк» в управління юридичній особі, визначеній Національним банком України відповідно до Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого Постановою правління Національного банку України № 369 від 28.08.2001. У зв`язку з цим, у даний час ПАТ «Земельний банк» не може здійснювати захист своїх інтересів (щодо наявних активів) у інший спосіб, ніж через особу, якій передано в управління активи.

Відповідно до умов договору від 09 лютого 2015 року № 42-л ТОВ «Юридична фірма «Аріес» набуло право кредитора у відповідних зобов`язаннях та є правонаступником ПАТ «Земельний банк» в межах, визначених договором та додатком до нього, з огляду на що правонаступництво у цих правовідносинах є сингулярним, а не універсальним, а тому пов`язане лише з передаванням в управління певного, конкретно визначеного обсягу активів банку, що ліквідується, з метою вжиття заходів щодо погашення заборгованості кредиторів банку за рахунок отриманих активів.

З метою реалізації своїх повноважень як управителя активів ПАТ «Земельний банк» 17.07.2018 ТОВ «Юридична фірма «Аріес» звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні № 33995168 по стягненню з ТОВ «Мідас» заборгованості відповідно до рішення Господарського суду Харківської області від 09.07.2012 у справі № 5023/2082/12. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.08.2018 у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні було відмовлено. 27.08.2018 ТОВ «Юридична фірма «Аріес» звернулось до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.08.2018. Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. На час звернення з даним позовом триває розгляд справи.

02.10.2018 на адресу ТОВ «Юридична фірма «Аріес» надійшов лист від боржника, ТОВ «Мідас» до Харківського апеляційного господарського суду разом із додатковими поясненнями щодо неможливості заміни сторони у виконавчому провадженні. Зокрема, копія постанови відповідача про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.01.2018 у виконавчому провадженні № 33995168, відповідно до якої на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 27730160 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові будівлі за адресою: м. Харків, вул. Чоботарська, 80. По даному виконавчому провадженню державним виконавцем здійснено опис та арешт вказаного майна.

У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.01.2018 зазначено, що згідно отриманої відповіді з ДФС України у боржника відсутні рахунки. Проте у постанові не вказано, на яку дату відсутні рахунки, чи є така інформація актуальною. Також у постанові зазначено, що згідно відповідей з органів, що посвідчують право власності на майно, у боржника майна не виявлено, але не вказано дату, на яку було проведено перевірку реєстру. Зазначено в постанові, що оскільки нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є предметом іпотеки для задоволення вимог Національного банку України вартість майна не перевищує суму заборгованості за виконавчим документом про звернення стягнення на це майно, а іншого майна боржника не виявлено, виконавчий документ повертається стягувачу.

Дана постанова, зі слів Позивача, не надходила на його адресу, а також не надходили жодні документи щодо оцінки вартості майна, що належить боржнику. На думку позивача, зі змісту постанови неможливо встановити, чи проводилась оцінка вказаного майна, а також неможливо встановити чи дійсно його вартість не перевищує суму заборгованості.

Також позивач вважає, що до проведення продажу майна неможливо достовірно встановити чи перевищує вартість майна боржника розмір заборгованості по виконавчому провадженню № 27730160. Дане питання може бути з`ясоване лише за результатами проведення оцінки та подальшого проведення публічних торгів.

Відповідно до п.п.а) п.2.2 Договору № 42-Л від 02.09.2015 позивач зобов`язується здійснювати належне та ефективне управління переданими йому за Договором активами ПАТ «Земельний банк» особисто. Для цього п.2.4 Договору позивачу надано право володіти, користуватися та розпоряджатися активами, а також бути процесуальним правонаступником ПАТ «Земельний банк» в справах, однією з сторін в яких є ПАТ «Земельний банк», а також правонаступником у виконавчих провадженнях, однією з сторін яких є ПАТ «Земельний банк».

На думку позивача, прийняття постанови про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні № 33995168 до вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні прямо впливає на можливість стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором від 08 серпня 2008 року № 63-08/К згідно рішення Господарського суду Харківської області від 09.07.2012 у справі № 5023/2082/12. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.01.2018 унеможливлює виконання позивачем своїх обов`язків та користування правами за договором № 42-Л від 02.09.2015, а отже, завдає шкоди правам та законним інтересам позивача.

Відповідач повністю заперечує проти позовних вимог позивача, про що зазначає в відзиві на позовну заяву, подану 21.01.2019 з основними аргументами проти нього, а саме:

- відсутні законні підстави для визнання правонаступником ТОВ «Юридична фірма «Аріес» з питань управління непроданими активами ПАТ «Земельний банк»;

- відсутні законні підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні№ 33995168;

- договір № 42-Л про передавання в управління непроданих активів від 09.02.2015 укладений з порушенням норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про банки і банківську діяльність та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- адміністративний позов протирічь Закону України «Про виконавче провадження»

07.03.2019 до Окружного адміністративного суду міста Києва була подана відповідь на відзив, позивач повністю не погоджувався з запереченнями відповідача.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 і частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено умови та порядок виконання рішень суддів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у самостійному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент вчинення виконавчих дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частини 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент вчинення виконавчих дій) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною 1, 2 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент вчинення виконавчих дій) передбачено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Виконавче провадження, в контексті ч. 1 ст. 2 вказаного закону, здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII).

Водночас, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII).

З вказаного слідує, виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, у тому числі шляхом винесення постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (ч. 5 ст. 15 Закону №1404-VIII).

Суд, досліджуючи матеріали адміністративної справи, встановив, що 15.08.2012 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Глечухом Олегом Ярославовичем було відкрито виконавче провадження.

07.04.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Юхименко Оксаною Сергіївною було винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження у зв`язку з перебуванням в Відділі примусового виконання рішень декількох виконавчих проваджень, де стороною є ПАТ «Земельний банк».

26.01.2018 головним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою Іваном Миколайовичем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. В описовій та мотивувальній частині постанови зазначено наступне: «Згідно отриманої відповіді з ДФС України у боржника відсутні рахунки. Відповідно до отриманих відповідей з органів, що посвідчують право власності на майно у боржника майна не виявлено. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Оскільки нерухоме майно є предметом іпотеки для задоволення вимог Національного банку України, вартість майна не перевищує суму заборгованості за виконавчим документом про звернення стягнення на це майно, а іншого майна боржника не виявлено, виконавчий документ повертається стягувачу».

Суд вважає за необхідне зазначити, що хоч підстави та причини, викладені в мотивувальній частині постанови про повернення виконавчого документа стягувачу і відповідають п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», але не відповідають дійсним обставинам справи.

9 лютого 2015 року між Національним банком України, TOB "Юридична компанія "Амстердам" та TOB "Юридична фірма "Аріес" (заявник, управитель) укладено тристоронній договір про передавання в управління непроданих активів ПАТ "Земельний банк" № 42-Л, відповідно до умов якого TOB "Юридична фірма "Аріес" є довірчим власником переданих в управління активів ПАТ "Земельний банк" та має право бути процесуальним правонаступником останнього у справах, однією з сторін (учасників) яких є ПАТ "Земельний банк". Перелік активів наведено в додатку 1 до цього договору.

За умовами п. 1.1 вказаного договору ТОВ "ЮК "Амстердам" передає в управління ТОВ "Юридична фірма "АРІЕС" активи ПАТ "Земельний банк", наявні в ТОВ "ЮК "Амстердам" на дату укладення цього договору, а управитель приймає в управління активи і зобов`язується вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів ПАТ "Земельний банк" відповідно до Переліку вимог кредиторів за рахунок активів. Обмеження права довірчої власності Управителя встановляється даним договором і законодавством України.

Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України № 375 від 30 липня 2010 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Земельний банк" з 2 серпня 2010 року.

Порядок передачі непроданих активів ліквідатором банку визначений главою 13 Розділу VI Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2001 № 369.

Згідно із п. 13.1 Положення ліквідатор у разі потреби передавання активів банку, які залишаються непроданими на час закінчення процедури ліквідації банку, негайний продаж яких матиме наслідком істотну втрату їх вартості, в управління іншій юридичній особі звертається до Національного банку з відповідною пропозицією згідно зі статтею 96 Закону про банки.

За п. 13.2 Положення юридична особа, яка претендує здійснювати управління непроданими активами банку (далі - управитель), має відповідати таким вимогам:

банк, який надає послуги з довірчого управління коштами і цінними паперами за договорами з юридичними та фізичними особами, за умови, що він здійснює беззбиткову діяльність, дотримується економічних нормативів, забезпечує в повному обсязі формування резервів за активними операціями та не є об`єктом застосування заходів впливу щодо обмеження, зупинення чи припинення здійснюваних банком операцій;

юридична особа, яка здійснює професійну діяльність щодо надання аудиторських, юридичних, консалтингових, фінансових послуг не менше трьох років, веде беззбиткову діяльність і не має заборгованості перед Державним бюджетом України та місцевими бюджетами.

Відповідно до п. 13.5 Положення комісія Національного банку приймає рішення про проведення конкурсу з визначення управителя та його затвердження за наявності обґрунтованого клопотання ліквідатора та позитивного висновку уповноваженого структурного підрозділу про надання згоди на передавання непроданих активів банку в управління юридичній особі.

За вимогами п. 13.9 Положення за результатами конкурсу між банком, Національним банком і управителем укладається тристоронній договір (додаток 6 до цього Положення). Договір про передавання в управління непроданих активів від імені Національного банку підписує уповноважена посадова особа Національного банку.

Відповідно до п. 13.11 Положення управитель набуває прав сторони (учасника) у судових справах, у якій стороною (учасником) був банк, який ліквідовано, а також прав сторони (учасника) виконавчих проваджень за участю банку.

Тобто, Положенням визначено особливий порядок передання активів банку, що ліквідується, іншій юридичній особі в управління, результатом проведення якого є укладення тристороннього договору між банком, управителем - юридичною особою, якій передаються активи банку, та Національним банком України.

Разом з цим, суду надані докази припинення дії тристороннього договору №34-Л про передавання в управління непроданих активів, укладеного між ПАТ "Земельний банк", ТОВ "Юридична компанія "Амстердам" та Національним банком України 30 січня 2014 року, суб`єктивний склад учасників якого відповідав приписам п. 13.9 Положення.

Суд зазначає, що ПАТ "Земельний банк" не виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та, згідно із відомостями якого, банк перебуває в стадії ліквідації.

На підставі матеріалів виконавчого провадження № 33995168 судом встановлено, що 26.01.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою Іваном Миколайовичем, окрім постанови про повернення виконавчого документа стягувачу також було винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження.

21 вересня 2011 року згідно акту опису і арешту майна було накладено арешт на майно ТОВ «Мідас», який є боржником перед Позивачем.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження № .09.2011 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Маєвською Д.В. було винесено щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас» постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні у зв`язку з невиконанням боржником в добровільному порядку рішення суду.

Суд досліджуючи матеріали виконавчого провадження № 27730160 (а.в.п. 22) встановив, що згідно висновку з незалежної оцінки майна було оцінено майно, власником якого є ТОВ «Мідас» на суму 3 438 092, 00 грн.

Начальник управління НБУ в Харківській області Качук В.В. за результатами ознайомлення сторін з висновком експерта, не погоджуючись з результатами визначення вартості та оцінки подав державному виконавцю заперечення в десятиденним строк з проханням призначення рецензування звіту про оцінку майна.

Згідно висновку про вартість майна від 27.02.2014 ринкова вартість об`єкта оцінки становить 13 561 000, 00 (тринадцять мільйонів п`ятсот шістдесят одна тисяча) гривень.

Відповідно до постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі в виконавчому провадженні від 05.03.2019 було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю «Оціночна фірма «ДЕ ВІЗУ», який має сертифікат виданий 18.09.2018 за № 745/18, виданий Фондом державного майна України (строк дії - 18.09.2021).

Однак, судом встановлено, що результатів проведення оцінки даного майна в формі висновку з незалежної оцінки майна в матеріалах виконавчого провадження № 27730160 ще не має, а тому до проведення продажу майна неможливо достовірно встановити чи перевищує вартість майна боржника розмір заборгованості по виконавчому провадженню №27730160. Дане питання може бути з`ясоване лише за результатами проведення оцінки та подальшого проведення публічних торгів.

Суд зазначає, що такі дії відповідача є передчасними.

Суд приходить до висновку, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.01.2018, винесена Відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві є такою, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а отже унеможливлює подальше право позивача на стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36 від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року) зазначено, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись п.10 ч.1 ст.4, статтями 77-78, 143, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 255, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Аріес» (01032, м. Київ, вул. Семена Петлюри, буд.11/106, офіс 3, код ЄДРПОУ - 19240103) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13) щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.01.2018 у виконавчому провадженні ВП № 33995168.

3. Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.01.2018 по виконавчому провадженню ВП № 33995168.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичної фірми «Аріес» (01032, м. Київ, вул. Семена Петлюри, буд.11/106, офіс 3, ) судові витрати у розмірі 1762,00 грн. (тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд.13).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо через суд першої інстанції.

Суддя Н.Г. Вєкуа