Справа № 264/375/19
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року справа №264/375/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Міронової Г.М., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського взводу № 1 ТОР управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Вінтоняк Владислава Васильовича на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 лютого 2019 року (повний текст складено 28 лютого 2019 року в м. Маріуполь ) у справі № 264/375/19 (суддя І інстанції - Матвєєва Ю.О.) за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Вінтоняка Владислава Васильовича з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Вінтоняка Владислава Васильовича з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 08 січня 2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення винесено за те, що 08 січня 2019 року о 13.51 годині ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_1 по пр. Нікопольському в Кальміуському районі м. Маріуполя та біля будинку №2 не зупинився перед трамваєм, щоб надати дорогу пішоходам, чим порушив п.18.8 ПДР України. Із постановою не згоден і просить її скасувати, оскільки вважає її необґрунтованою і незаконною. Крім того, позивач вказав, що він дійсно керував автомобілем в зазначений час, між тим він зупинився перед зупинкою трамваю та пропустив пішоходів, які виходили з трамваю та почав рух після того, як всі пішоходи покинули проїжджу частину. Між тим, інспектор виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає, що інспектор упереджено та не об'єктивно поставився до з'ясування обставин справи, незаконно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддав адміністративному стягненню. Вважає постанову посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 лютого 2019 року у справі № 264/375/19 позов задоволено. Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення від 08 січня 2019 року серії ЕАВ № 845415 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП закрито.

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржену постанову суду скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню, оскільки доказами по справі є відеозапис з місця події. З відеозапису вбачається, що позивач 08 січня 2019 року о13-йгодині 50хвилин в місті Маріуполі просп. Бойко,2 водій, керуючи транспортним засобом автомобілем Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_1 почав рух при відчинених дверях трамваю, чим порушив п. 18.8 ПДР України. Суд не надав належної правової оцінки обставинам справи, що призвело до безпідставного висновку про незаконність оскаржуваної постанов.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 08.01.2019 року відповідачем стосовно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 845415 якою за порушення частини другої статті 122 КУпАП на останнього накладено штраф у розмірі 425,00 гривень.

Згідно вказаної постанови, позивач 08 січня 2019 року о13-йгодині 50хвилин в місті Маріуполі просп. Бойко,2 водій, керуючи транспортним засобом автомобілем Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_1 почав рух при відчинених дверях трамваю, чим порушив п. 18.8 ПДР України - Водій ТЗ не зупинився перед трамваєм ,щоб надати дорогу пішоходам.

Фактичні обставини справи, а саме початок руху при відчинених дверях трамваю, позивачем не заперечувались.

Згідно частини другої статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 18.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху), 18.8. водій транспортного засобу повинен зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, які йдуть з боку відчинених дверей до (або від) трамвая, що стоїть на зупинці, якщо посадка чи висадка проводиться з проїзної частини чи посадкового майданчика, розміщеного на ній. Продовжувати рух дозволяється лише тоді, коли пішоходи залишать проїзну частину і в трамваї зачиняться двері.

Згідно положень статті 222 вказаного Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: серед інших про порушення правил користування засобами транспорту (частини перша статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до статті 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною другою статті 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови порушено процедуру винесення рішення, а саме рішення прийнято не за місцем вчинення правопорушення. Інші обставини справи та доводи відповідача суд вважав досліджувати недоцільним.

Суд не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції було оглянуто СD-диск з відеозаписом, наданий відповідачем на підтвердження фактів, викладених в оскаржуваній постанові із якого вбачається, що 08 січня 2019 року о13-йгодині 50хвилин в місті Маріуполі просп. Бойко,2 водій, керуючи транспортним засобом автомобілем Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_1 почав рух при відчинених дверях трамваю, чим порушив п. 18.8 ПДР України. Зазначену обставину не заперечував позивач.

Щодо прийняття рішення за місцем вчинення правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 КУпАП, передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 845415 від 08.01.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення частини другої статті 122 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 425 грн. складена відповідно до вимог вищезазначених норм законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час розгляду даної справи судами попередніх інстанцій) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищевикладене суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови поліцейський взводу № 1 ТОР управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Вінтоняк Владислав Васильович діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, у зв'язку з чим підстави для скасування постанови відсутні.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського взводу № 1 ТОР управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Вінтоняк Владислава Васильовича на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 лютого 2019 року у справі № 264/375/19 - задовольнити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 лютого 2019 року у справі № 264/375/19 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Вінтоняк Владислава Васильовича з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Повне судове рішення складено 13 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Г.М. Міронова

І.В. Сіваченко