Справа № 540/964/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 травня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/964/19

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Пекний А.С., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі-відповідач), в якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо витребування архівної пенсійної справи позивача, проведенні перерахунку, індексації та поновлення виплат пенсії за віком, починаючи з 01.08.2015р.

2. Зобов`язати відповідача у десятиденний строк витребувати архівну пенсійну справу позивача з управління Пенсійного фонду РФ у м. Саки і Сакського району Республіки Крим, шляхом направлення запиту на офіційну адресу електронної пошти; поставити позивача на пенсійний облік; поновити та виплачувати пенсію за віком з усіма надбавками та підвищенням шляхом її призначення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.08.2015р., з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючій особі, на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі та додатково наданої довідки про заробітну плату за період роботи з 1990-1994рр., із застосуванням при розрахунку розміру пенсії показника середньої заробітної плати за 2017-2018рр., з проведенням перерахунку, індексації, компенсації втрати доходів, на визначений пенсіонером банківський рахунок, виплативши позивачу заборгованість по пенсії одним платежем за період з 01.08.2015р. по 01.03.2019р. у загальній сумі, яка вираховується шляхом множенням місячного розміру пенсії, вирахуваного при її призначенні у березні 2019р., на кількість місяців у періоді (44 місяці), а також допустити рішення суду до негайного виконання в повному обсязі заявлених позовних вимог.

3. В разі ж не призначення пенсії, а поновлення її виплати, починаючи з 01.08.2015р., зобов`язати відповідача у десятиденний строк витребувати архівну пенсійну справу позивача з управління Пенсійного фонду РФ у м. Саки і Сакського району Республіки Крим, шляхом направлення запиту на офіційну адресу електронної пошти; поставити позивача на пенсійний облік; провести перерахунок, поновити і виплачувати позивачу довічно пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, у розмірі не нижчому прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у місяці фактичної виплати затриманої пенсії, з урахуванням надбавок та доплат, індексації та компенсації втрати доходів у відповідності з нормами діючого пенсійного законодавства на момент виплати пенсії, як непрацюючому пенсіонеру на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі та додатково наданої довідки про заробітну плату за період роботи з 1990-1994рр., з проведенням осучаснення пенсії з 01.10.2017р. у відповідності з пенсійною реформою України, на визначений пенсіонером банківський рахунок з 01.08.2015р., допустивши до негайного виконання судового рішення у повному обсязі заявлених позовних вимог, шляхом стягнення суми заборгованості одним платежем, починаючи з 01.08.2015р. по фактичний день виплати.

Також позивач просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідженням позовної заяви та доданих до неї документи встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.ст.160, 161 КАС України з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.160 КАС України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 15 КАС України закріплено, що судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

В порушення вказаних норм позивачем подано до суду позовну заяву не державною мовою.

Крім того, слід звернути увагу на строки звернення до суду.

За статтею 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів убачається, що з 02.11.1999р. позивач виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю. З 01.03.2014р. Пенсійним фондом України пенсія позивачу не виплачується, а з 01.08.2015р. виплата пенсії припинена. З питань пенсійних виплат позивач звернулась до відповідача 04.03.2019р. та, отримавши 22.04.2019р. відмову у задоволенні її заяви, звернулась до суду з даним позовом. Таким чином, позивач знала про порушення своїх прав з березня 2014р., але за їх захистом звернулась до суду 30.04.2019р., тобто більш ніж через п`ять років, значно пізніше, ніж установлений чинним законодавством шестимісячний строк. Однак, ні адміністративний позов, ні матеріали справи не містять відомостей щодо існування об`єктивних обставин, які обумовили неможливість звернення позивача до суду з цим позовом після встановлення факту порушення своїх прав. Отже, позивачем не наведено жодних обставин в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, не надано жодних доказів на такі обставини та не надано до суду відповідної заяви про поновлення строку звернення до суду.

Позиція щодо шестимісячного строку звернення до суду з позовами в даній категорії справ викладена Верховним Судом у постанові від 27.02.2018р. у справі №523/5348/17.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Згідно ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, вбачаються підстави для залишення даної позовної заяви без руху та установлення позивачу строку на усунення недоліків, а саме: для надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску, а також надання позовної заяви державною мовою або переклад позову, наданий перекладачем в порядку, встановленому чинним законодавством.

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України,

ухвалив:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання даної ухвали.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 540/964/19 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення (підписання).

Суддя Пекний А.С.