Справа № 160/9312/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2019 року Справа № 160/9312/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук - Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Музиці Я.І.
представника позивача - Головань Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпрометиз" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
10.12.2018 року Приватне акціонерне товариство "Дніпрометиз" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в якому просить:
1. визнати протиправними та скасувати рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, викладені у листах:
2. скасувати Висновок Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №661 від 11.10.2018 р. щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією за Контрактом №122/18 від 23.01.2018р. на суму оплати у розмірі 212000,00 євро, виданий ПАТ "Дніпрометиз", в частині визначення дати початку обліку строку продовження розрахунків, а саме в частині дати - 28.09.2018р. та зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни у Висновок №661 від 11.10.2018р., виданий ПАТ "Дніпрометиз", в частині строку, на який продовжено строк розрахунків за контрактом №122/18 від 23.01.2018р., змінивши дату "28.09.2018" на дату "20.09.2018";
14.12.2018 ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановським Р.А. адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Дніпрометиз" було залишено без руху із встановленим строком для усунення недоліків.
11.01.2019 позивачем на виконання вимог ухвали суду від 14.12.2018 було усунено недоліки адміністративного позову.
20.02.2019 розпорядженням в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 271 д та на виконання розпорядження в.о.керівника апарату суду від 15.02.2019 № 40 було призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із перебуванням судді Барановського Р.А. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, за результатами якого адміністративну справу передано судді Захарчук-Борисенко Н.В. 21.02.2019.
Ухвалою суду від 22.02.2019 року було прийнято адміністративну справу №160/9312/18 до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.
У зв`язку з цим, на думку відповідача, позовна вимога позивача щодо зобов`язання Мінекономрозвитку прийняти рішення також не підлягає задоволенню, оскільки дана форма захисту прав, свобод чи інтересів не передбачена статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України і суперечить Конституції України та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
09.04.2019 року від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що відповідач вказує, що пунктом 6 Положення № 15 передбачено, що у разі продовження строку розрахунків за зовнішньоекономічною операцією, установленого у раніше виданому висновку, резидент подає відповідне обґрунтування необхідності такого продовження та підтверджуючі документи. Це, власне, і було зроблено позивачем. У зв`язку з тим, що то було повторне звернення позивача до відповідача з приводу продовження строків розрахунків за Контрактом № 122/18 від 23.01.2018, позивач, керуючись нормами абз. 3 п. 3 Порядку продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2007 № 1409 та пунктом 6 Положення № 15 надав відповідачеві письмові обґрунтування такого продовження та підтверджуючі документи, а саме: Лист - звернення № 40/26-423 від 14.09.2018, в якому Міністерству позивачем наведено обґрунтування необхідності продовження строку розрахунків по Контракту на суму 212 000,00 євро, установленого у раніше виданому Висновку № 122 від 28.02.2018, до 10.10.2018: Копію листа Виробника від 13.09.2018 (англійською та російською мовами) про неможливість поставки Обладнання в строк, узгоджений Покупцем та Виробником в Контракті (до 20.09.2018) та про необхідність продовжити строк поставки Обладнання - до 10.10.2018, копію Додаткової угоди № 2 від 13.09.2018 до Контракту про продовження строку поставки Обладнання до 10.10.2018 та внесення змін до графіку виконання Контракту. Надання інших документів при повторному зверненні резидента про продовження строків розрахунків за тим же контрактом ані нормами Постанови № 1409, ані нормами Положенням № 15 не вимагається. Позивач також зазначив, що додаткова угода № 2 від 27.09.2018 до Контракту з усіма додатками до неї, в якій визначений новий строк поставки Обладнання - до 22.10.2018 і є тим підтверджуючим документом щодо кінцевого строку поставки Обладнання Виробником, про який згадує у своєму відзиві відповідач. На думку позивача, ПрАТ «Дніпрометиз» надало до Міністерства всі наявні та необхідні підтверджуючі документи на обґрунтування того факту, що Продавець позбавлений можливості виконати зобов`язання щодо поставки Обладнання у строк до 10.10.2018 через необхідність усунення всіх заявлених в Акті недоліків Обладнання.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, просив здійснювати розгляд справи без участі представника.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.02.2018 ПрАТ «Дніпрометиз» звернулось з листом-зверненням № 40/26-171 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо продовження 180-денного строку розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією по Контракту № 122/18 від 23.01.2018, укладеного між ПрАТ «Дніпрометиз», м. Дніпро, Україна та M.F.L. SA Lussemburgo, Лугано, Швейцарія на поставку Обладнання, що є складним технічним виробом (волочильної лінії, яка включає в себе: 1. двопозиційний розмотувальний пристрій - SN30; 2. стан сухого волочіння - S560/2 - S500/12; 3. горизонтальний намотувальний пристрій на котушку - BU80), на строк з 31.07.2018 до 20.09.2018.
28.02.2018 Міністерством економічного розвитку і торгівлі України ПрАТ «Дніпрометиз» був наданий Висновок № 122 щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією по Контракту № 122/18 від 23.01.2018 на суму 212 000,00 євро, на строк з 01.08.2018 до 20.09.2018.
На виконання абз. 3 п. 3 Постанови КМУ від 29.12.2007 № 1409 «Про затвердження Порядку продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями» та п.6 Положення про порядок видачі висновків щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 18.01.2018 №15, яким передбачено, що у разі продовження строку розрахунків за зовнішньоекономічною операцією, установленого у раніше виданому висновку, резидент подає відповідне обґрунтування необхідності такого продовження та підтверджуючі документи», позивачем Міністерству були надані:
1. Лист - звернення № 40/26-423 від 14.09.2018 з обґрунтуванням необхідності продовження строку розрахунків по Контракту на суму 212 000,00 євро, установленого у раніше виданому Висновку № 122 від 28.02.2018, до 10.10.2018;
2. Копія листа Виробника від 13.09.2018 (англійською та російською мовами) про неможливість поставки Об`єднання в строк, узгоджений Покупцем та Виробником в Контракті (до 20.09.2018) та про необхідність продовжити строк поставки Обладнання -до 10.10.2018; Копія Додаткової угоди № 2 від 13.09.2018 до Контракту про продовження строку поставки Обладнання до 10.10.2018 та внесення змін до графіку виконання Контракту.
Пакет інших документів, які не є підтверджуючими документами в розумінні п.6 Положення про порядок видачі висновків, а саме засвідчені в установленому порядку: копія зовнішньоекономічного контракту № 122/18 від 23.01.2018, укладеного між ПрАТ «Дніпрометиз» та M.F.L. SA Lussemburgo, Лугано, Швейцарія, з усіма додатками до нього; копії платіжного доручення в іноземній валюті № 3 від 01.02.2018 та виписки з рахунку від 01.02.2018; копія Висновку Міністерства № 122 від 28.02.2018 щодо продовження строку розрахунків за Контрактом на строк з 31.07.2018 по 20.09.2018; копія першого листа-звернення позивача № 40/26-171 від 16.02.2018; копія витягу з ЄДР від 04.04.2018 щодо ПрАТ «Дніпрометиз».
Відповідачем було надано ПрАТ «Дніпрометиз» відповідь, яка викладена у листі від 26.09.2018 №4102-10/368 про відмову позивачу у видачі висновку про продовження строків розрахунків, встановлених у раніше виданому Висновку № 122 від 28.02.2018, у зв`язку з тим, що позивач не надав Міністерству Додаткову угоду № 1 до Контракту.
Отримавши вказану відмову відповідача, позивач надіслав до Міністерства копію Додаткової угоди № 1 до Контракту із супровідним листом від 27.09.2018 № 40/26-435 для отримання висновку щодо продовження строків розрахунків на строк з 20.09.2018 до 10.10.2018.
11.10.2018 (№ 4102-09/661) Міністерством економічного розвитку та торгівлі України позивачу видано Висновок №661 щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією за Контрактом суму 212 000,00 євро, з 28.09.2018 до 10.10.2018.
Згідно з умовами Контракту, Обладнання в частині його секцій 3-14 мало бути обладнано приводами виробництва «Siemens» потужністю 22 кВт кожен, фактично ж Обладнання в частині його секцій 3-14 було владнано менш потужними двигунами - а саме потужністю 18,5 кВт. Про вказану невідповідність було складено відповідний двосторонній Акт від 18.09.2018, підписаний представниками заводу-виробника Обладнання (Mario Frigerio SPA) і Покупця. З метою врегулювання питання усунення всіх заявлених в Акті недоліків Обладнання, а саме заміни приводів секцій 3-14 на передбачені Контрактом потужністю 22 кВт, Продавець надав Покупцеві проект додаткової угоди, в якій запропонував поставку Обладнання розділити на два лоти: Лот 1, який складається з мовою оригіналу: «Волочильной линии без двигателей переменного тока на секциях (блоках) 3-14 стана сухого волочения, включающей: двухпозиционное размоточное устройство - SN30; стан сухого волочения - S560/2 - S500/12; горизонтальное намоточное устройство на катушку - BU80»; Лот 2, який складається з мовою оригіналу: «Двигателей переменного тока для секций (блоков) 3-14 стана сухого волочения».
05.11.2018 Позивач звернувся до відповідача з листом № 40/26-479, в якому просив Міністерство повторно розглянути лист-звернення № 40/26 від 08.10.2018 та провести повний та всебічний аналіз усієї наданої ПрАТ «Дніпрометиз» документації, в тому числі аналіз підтверджуючої документації (акту попереднього приймання Обладнання від 18.09.2018, листа-претензії Покупця тощо, які надавались листом № 40/26 від 08.10.2018) з обов`язковим урахуванням умов Контракту, та просив видати ПрАТ «Дніпрометиз» висновок щодо продовження строку розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією, установленого у раніше у відповідних Висновках Міністерства по Контракту № 122/18 від 23.01.2018 - з 10.10.2018 до 16.10.2018 (по дату ввезення Обладнання на територію України та проведення митного оформлення Обладнання).
На вказаний лист № 40/26-479 від 05.11.2018 позивач отримав відмову Міністерства, викладену у чисті № 4102-10/445 від 23.11.2018.
Не погоджуючись із рішеннями відповідача, що викладені в листах про відмову у наданні висновку позивачу та висновком відповідача щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам суд виходить з наступного.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.ч.1, 4 ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі - Закон №185) імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені ч.1 цієї статті.
Згідно з п.1 постанови Правління Національного Банку України від 16 листопада 2012 року №475 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валют» розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в ст.1 та ст.2 Закону №185, здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.
Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №185 строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення. Порядок віднесення операцій резидентів до зазначених у ч.1 цієї статті та умови видачі висновків на перевищення строків, зазначених у ст.1 і у ст.2 цього закону або встановлених Національним банком України відповідно до ст.1 і ст.2 цього Закону, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2007 року №1409 затверджено Порядок продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями (далі - Порядок), який визначає механізм віднесення операцій резидентів до таких, що здійснюються за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення, а також умови видачі висновків щодо перевищення встановлених у статтях 1 і 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» строків проведення розрахунків за такими операціями.
Відповідно до п.3 Порядку висновок стосовно віднесення операцій резидента до таких, що здійснюються за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення, та продовження встановлених строків видається Мінекономрозвитку.
Згідно з п.4 Порядку для одержання висновку резидент подає Мінекономрозвитку такі документи: складений у довільній формі лист-звернення, що містить дані про стан виконання зовнішньоекономічного договору (контракту) на момент звернення, із зазначенням суми заборгованості та обґрунтуванням необхідності продовження встановленого строку на певний період; засвідчені в установленому порядку: копія зовнішньоекономічного договору (контракту), в якому зазначаються адреса та банківські реквізити іноземних контрагентів. Якщо договір укладено іноземною мовою, заявник додає його переклад на українську мову; копії документів, що підтверджують здійснення зовнішньоекономічної операції, зокрема платіжних банківських документів, довідок банків, вантажних митних декларацій, коносамента, актів приймання-передачі товару (виконання робіт, надання послуг).
Відповідно до п.7 Порядку Мінекономрозвитку розглядає подані резидентом документи протягом 10 робочих днів після їх реєстрації і видає висновок або письмово відмовляє у його видачі із зазначенням підстави.
Пунктом 9 Порядку передбачені підстави для відмови у видачі висновку, такими підставами є: 1) подання резидентом документів: з порушенням вимог, зазначених у п.4 цього Порядку; що містять недостовірну інформацію; 2) невідповідність поданих резидентом документів законодавству.
До операцій, що здійснюються резидентами, належать: під час виконання договорів поставки складних технічних виробів - імпортні операції з поставки устаткування частинами або складних технічних виробів, що потребують установки, монтажу, налагодження, гарантійного обслуговування і введення їх у дію на місці експлуатації, а також з поставки складних технічних виробів, строк виготовлення та транспортування яких перевищує 180 днів (п.п.6 п.2 Порядку).
Отже, для віднесення зовнішньоекономічної операції до операцій за договорами поставки складних технічних виробів, строк виготовлення та транспортування яких перевищує 180 днів, необхідним є наявність таких критеріїв, а саме: поставка устаткування частинами та/або поставка складаних технічних виробів з потребою в установці, монтажі, налагодженні, гарантійному обслуговуванні і введенні їх у дію на місці його експлуатації та/або поставка складних технічних виробів, строк виготовлення та транспортування яких перевищує 180 днів.
Відповідно до надано листа 23.01.2018 між ПАТ «Дніпрометиз» (Покупець) та компанією «М.F.L SA Lussemburgo» Лугано, Швейцарія ( Продавець ) було укладено контракт № 122/18 на поставку Обладнання, що є складним технічним виробом. 13.09.2018 Виробник обладнання повідомив про неможливість поставки (несвоєчасне виконання субпостачальником виробника електоприводів, необхідних виробникові для комплектації обладнання) в строк до 20.09.2018 та про необхідність продовжити строк поставку до 10.10.2018.
З огляду на це, сторонами 13.09.2018 було укладено Додаткову угоду № 2 до Контракту про продовження строку поставки Обладнання до 10.10.2018 та внесення змін до графіку виконання Контракту.
Як було встановлено судом та не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні, позивачем до поданого пакету документів не надано додаткову угоду № 1.
Відповідачем було повідомлено позивача про необхідність усунення вказаного зауваження, у разі надання додаткових документів Міністерство розгляне можливість надання висновку. При цьому, у разі звернення після закінчення вказаних термінів строк розрахунків може бути подовжено починаючи з дати реєстрації в Міністерстві повторно поданих документів.
Таким чином, суд зазначає, що оскільки позивачем не було надано додаткову угоду № 1 Мінекономрозвитку не було відомо про інформацію, що містилася у цьому документі у зв`язку з чим не мало повної інформації щодо Контракту.
Суд не погоджується із твердженням позивача про те, що Порядок не передбачає надання документів і така вимога Міністерства щодо їх надання є незаконною, оскільки надання підтверджуючих документів, засвідчених у встановленому законом порядку, передбачена підпунктами 1 та 2 пункту 4 Порядку № 1409, тому таке твердження позивача є необгрунтованим, оскільки ним подані документи з порушенням вимог, зазначених у п. 4 відповідно до підпунктів 1-2 пункту 9 зазначеного Порядку та підпункту 1.1 пункту 11 Положення М15.
Окрім того, Мінекономрозвитку за результатами розгляду листа-звернення видало висновок від 11.10.2018 № 4102-09/661 щодо продовження строків розрахунків за Контрактом з 28.09.2018 (дата реєстрації в Мінекономрозвитку) до 10.10.2018.
На підставі викладеного ПАТ «Дніпрометиз», приймаючи до уваги те, що Продавець цього Обладнання позбавлений можливості виконати зобов`язання щодо поставки у строк до 10.10.2018, просив надати висновок про подовження строку розрахунків за імпортної зовнішньоекономічною операцією за Контрактом.
Відповідачем було направлено на адресу позивача лист від 17.10.2018 №4102-10/395 про відмову у наданні висновку ПрАТ «Дніпрометиз» щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією за Контрактом №122/18 від 23.01.2018 на суму оплати у розмірі 212000,00 євро на строк з 10.10.2018 до 22.10.2018 згідно з підпунктом 1 пункту 9 Порядку № 1409 та повідомлено про необхідність надання відповідного обґрунтування продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічною операцією із підтверджуючими на те документами (документи, що підтверджують дату виготовлення обладнання, протоколи проведення випробувань,тощо).
Відповідно до матеріалів справи, позивачем не було надано будь-яких підтверджуючих документів, що підтверджують невідповідність обладнання; підтверджуючі документи від постачальників деталей стосовно кінцевого терміну поставки, які б підтверджували, що у зв`язку із з затримкою у виробництві обладнання за Контрактом, необхідно було збільшити строк такої поставки, та документи щодо дати виготовлення обладнання, що і
обґрунтувало б необхідність подовження строків розрахунків за вказаним Контрактом. Окрім того, в поданих позивачем документах відсутнє підтвердження заводу-виробника стосовно виробничого циклу обладнання, а відтак не можливо встановити чи дійсно в компанії-виробника виникла необхідність у додатковому часі на усунення браку і несправностей обладнання, оскільки у листі Продавця вказано лише, що поставку Обладнання відкладено.
Суд зазначає, що відповідно до наданих позивачем матеріалів для відповідача не можливо встановити, які саме причини призвели до збільшення строків поставки товару, а відтак, посилання позивача на затримку та зміни в проекті виробництва та виявлення бракованих деталей не може розглядатись Міністерством, як належне обґрунтування необхідності продовження строків розрахунків відповідно до вказаного Контракту.
Стосовно позовної вимоги про скасування Висновок Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №661 від 11.10.2018 р. щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією за Контрактом №122/18 від 23.01.2018 р. на суму оплати у розмірі 212000,00 євро, виданий ПАТ "Дніпрометиз", в частині визначення дати початку обліку строку продовження розрахунків, а саме в частині дати - 28.09.2018 р. та зобов`язання Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни у Висновок №661 від 11.10.2018 р., виданий ПАТ "Дніпрометиз", в частині строку, на який продовжено строк розрахунків за контрактом №122/18 від 23.01.2018 р., змінивши дату "28.09.2018" на дату "20.09.2018" суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При цьому, суд перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям, закріпленим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єктів владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Такі втручання не можуть бути виправдані з підстав доцільності та необхідності врегулювання спірних відносин.
Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.
Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" та Порядком № 1409 передбачено, який саме орган має повноваження приймати рішення про видачу або відмову у видачі висновку щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, та визначений порядок та підстави для прийняття відповідного рішення, що в свою чергу є дискреційним повноваженням суб`єкта владних повноважень.
З приписів вищезазначених норм права вбачається неприпустима підміна судом суб`єкта владних повноважень при реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції суб`єкта владних повноважень.
Крім того, абзацом 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 вказано, що суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.
Отже, скасовуючи Висновок Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №661 від 11.10.2018р. щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією за Контрактом №122/18 від 23.01.2018р. на суму оплати у розмірі 212000,00 євро, виданий ПАТ "Дніпрометиз", в частині визначення дати початку обліку строку продовження розрахунків, а саме в частині дати - 28.09.2018р. та зобов`язуючи Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни у Висновок №661 від 11.10.2018р., виданий ПАТ "Дніпрометиз", в частині строку, на який продовжено строк розрахунків за контрактом №122/18 від 23.01.2018р., змінивши дату "28.09.2018" на дату "20.09.2018", суд фактично втрутиться в дискреційні повноваження суб`єктів владних повноважень, які уповноважені приймати відповідні рішення, тоді як суд не може підміняти собою суб`єкта владних повноважень щодо реалізації ним власних повноважень, наданих законодавством; тобто суд не приймає рішення з питань, віднесених до виключної компетенції відповідача.
Згідно з умовами Контракту, Обладнання в частині його секцій 3-14 мало бути обладнано приводами виробництва «Siemens» потужністю 22 кВт кожен, фактично ж Обладнання в частині його секцій 3-14 було владнано менш потужними двигунами - а саме потужністю 18,5 кВт. Про вказану невідповідність було складено відповідний двосторонній Акт від 18.09.2018, підписаний представниками заводу-виробника Обладнання (Mario Frigerio SPA) і Покупця. З метою врегулювання питання усунення всіх заявлених в Акті недоліків Обладнання, а саме заміни приводів секцій 3-14 на передбачені Контрактом потужністю 22 кВт, Продавець надав Покупцеві проект додаткової угоди, в якій запропонував поставку Обладнання розділити на два лоти: Лот 1, який складається з мовою оригіналу: «Волочильной линии без двигателей переменного тока на секциях (блоках) 3-14 стана сухого волочения, включающей: двухпозиционное размоточное устройство - SN30; стан сухого волочения - S560/2 - S500/12; горизонтальное намоточное устройство на катушку - BU80»; Лот 2, який складається з мовою оригіналу: «Двигателей переменного тока для секций (блоков) 3-14 стана сухого волочения».
У своєму листі-зверненні № 40/26 від 08.10.2018 ПрАТ «Дніпрометиз» просило Міністерство прийняти до уваги, що Продавець позбавлений можливості виконати зобов`язання щодо поставки Обладнання у строк до 10.10.2018 через необхідність усунення всіх заявлених в Акті недоліків Обладнання та у зв`язку з цим просило видати висновок щодо продовження строку розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією, установленого у раніше у відповідних Висновках Міністерства по Контракту № 122/18 від 23.01.2018 - з 10.10.2018 по 22.10.2018. ПрАТ «Дніпрометиз» разом із своїм листом-зверненням № 40/26 від 08.10.2018 для продовження строку розрахунків за Контрактом, установленого у раніше виданому висновку, надало Міністерству обґрунтування необхідності продовження строку з 10.10.2018 по 22.10.2018 та підтверджуючі документи, а саме: акт попереднього приймання Обладнання від 18.09.2018, підписаний представниками заводу-виробника Обладнання (Mario Frigerio SPA) і Покупця, який підтверджує факт попереднього приймання Обладнання по Контракту в м. Мольтена (Італія) та факт виявлення невідповідності комплектації Обладнання умовам Контракту (Обладнання в частині його секцій 3-14 мало бути обладнано приводами виробництва «Siemens» потужністю 22 кВт кожен, фактично ж Обладнання в частині його секцій 3-14 було обладнано менш потужними двигунами - а саме потужністю 18,5 кВт), .
- лист (претензію) Покупця від 20.09.2018, адресований Продавцю з вимогою про усунення виявленої невідповідності комплектації Обладнання;
- додаткову угоду № 2 від 27.09.2018 до Контракту з усіма додатками до неї, в якій визначений новий строк поставки Обладнання - до 22.10.2018.
Позивачем було отримано лист від 17.10.2018 №4102-10/395 про відмову позивачу у видачі висновку про продовження строків розрахунків, встановлених у раніше виданих Висновках, у зв`язку з тим, що позивач, не надав Міністерству відповідне обґрунтування, а саме документи, що підтверджують дату виготовлення обладнання, протоколи проведення випробувань тощо.
05.11.2018 позивач звернувся до відповідача з листом № 40/26-479, в якому просив Міністерство повторно розглянути лист-звернення № 40/26 від 08.10.2018 та провести повний та всебічний аналіз усієї наданої ПрАТ «Дніпрометиз» документації, в тому числі аналіз підтверджуючої документації (акту попереднього приймання Обладнання від 18.09.2018, листа-претензії Покупця тощо, які надавались листом № 40/26 від 08.10.2018) з обов`язковим урахуванням умов Контракту, та просив видати ПрАТ «Дніпрометиз» висновок щодо продовження строку розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією, установленого у раніше у відповідних Висновках Міністерства по Контракту № 122/18 від 23.01.2018 - з 10.10.2018 до 16.10.2018 (по дату ввезення Обладнання на територію України та проведення митного оформлення Обладнання).
На вказаний лист № 40/26-479 від 05.11.2018 Позивач отримав відмову Міністерства, викладену у листі №4102-10/445 від 23.11.2018.
Суд вважає, запитувані Міністерством документи не є підтверджуючими документами в розумінні п. 6 Положення про порядок видачі висновку та абз. 3 п. 3 Постанови №1409, п.2.3 Інформаційної картки, оскільки не обґрунтовують та не підтверджують необхідність продовження строків поставки Обладнання, оскільки позивачем були надані підтверджуючі документи щодо необхідності продовження строку розрахунків за Контрактом Міністерству листом-зверненням №40/26 від 08.10.2018.
Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про видачу ПАТ "Дніпрометиз" висновку щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією за Контрактом №122/18 від 23.01.2018 на суму у розмірі 212000,00 євро на строк з 10.10.2018 р. до 16.10.2018р. (по дату ввезення обладнання на територію України) суд зазначає, що задоволення вказаної вимоги також належить до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, які уповноважені приймати відповідні рішення, тоді як суд не може підміняти собою суб`єкта владних повноважень щодо реалізації ним власних повноважень, наданих законодавством; тобто суд не приймає рішення з питань, віднесених до виключної компетенції відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів та показань свідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За сукупності викладених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено що, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 19 квітня 2019 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко