Справа № 440/534/19
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/534/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Безеги А.А.,

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Шевченко А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В:

11.02.2019 ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 12.11.2018 № Ф-1696-50 на суму 13566,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 № Ф-1696-50, однак вважає її протиправною. Зазначає, що відповідач обґрунтовує правомірність та правильність суми недоїмки із сплати єдиного внеску, визначеної згідно оскаржуваної податкової вимоги, тим фактом, що позивач перебуває на обліку одночасно як фізична особа - підприємець та як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність. Подвійне нарахування єдиного внеску позивач вважає незаконним, тому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 № Ф-1696-50.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/534/19.

28.03.2019 представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву (а.с.41-45), в якому просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що позивач з 09.12.2013 перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець, а з 11.04.2018 як самозайнята особа - адвокат. Посилаючись на положення підпункту 4 пункту 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" вважає, що особи, які провадять незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичними особами-підприємцями, не звільняються від сплати єдиного внеску за себе як фізичні особи-підприємці. У зв`язку з наявністю у позивача станом на 31 жовтня 2018 року заборгованості зі сплати єдиного внеску в загальному розмірі 13566,03 грн., ГУ ДФС у Полтавській області було сформовано та надіслано вимогу.

23.04.2019 позивач надав до суду відповідь на відзив (а.с.73-75), у якій наполягав на задоволенні своїх вимог. Аналіз норми підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дає підстави для висновку про те, що діяльність адвоката підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 Податкового кодексу України, лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) 09.12.2013 зареєстрований у встановленому законом порядку як фізична особа - підприємець та перебуває на податковому обліку у відповідача з 10.12.2013 (а.с.52).

Зареєстрованими видами діяльності ФОП ОСОБА_2 за КВЕД є: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права (основний); Код КВЕД 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування; Код КВЕД 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування.

З Єдиного реєстру адвокатів України (http://erau.unba.org.ua) судом також встановлено, що позивач має право на здійснення адвокатської діяльності на підставі свідоцтва від 03.04.2018 №2095 (а.с.22), виданого Радою адвокатів Полтавської області.

Як самозайнята особа адвокат ОСОБА_2 перебуває на обліку з 11.04.2018 (а.с.23).

12.11.2018 ГУ ДФС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1696-50 на суму 13566,03 грн.

Згідно інформаційних баз даних ДФС України ("ITC "Податковий блок"), податковим органом здійснено автоматичні нарахування позивачу єдиного внеску, а саме:

- 957,00 грн, як платнику єдиного податку за 3-й квартал 2016 року /з урахуванням наявної переплати на суму 321,69 грн заборгованість склала 635,31 грн/;

- 990,00 грн, як платнику єдиного податку за 4-й квартал 2016 року;

- 2112,00 грн, як платнику єдиного податку за 1-й квартал 2017 року;

- 8448,00 грн, згідно поданого звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб на суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік;

- 2457,18 грн, як фізичній особі-підприємцю, платнику загальної системи за 1-й квартал 2018 року;

- 2457,18 грн, як фізичній особі-підприємцю, платнику загальної системи за 2-й квартал 2018 року;

- 2457,18 грн, як самозайнятій особі;

- 2457,18 грн, як фізичній особі-підприємцю, платнику загальної системи за 3-й квартал 2018 року;

- 2457,18 грн, як самозайнятій особі.

Не погодившись з правомірністю вказаної вимоги, позивач оскаржив її в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги позивача рішенням від 04.01.2019 №452/6/99-99-11-05-02-25 ДФС України вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 № Ф-1696-50 залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с.25-25).

Після цього позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1статті 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно п. 65.1 ст. 65 Податкового кодексу України, взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів ( п. 65.2 ст. 65 Податкового кодексу України).

Контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі: коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа ( пп. 65.4.4 п. 65.4 ст.65 Податкового кодексу України).

Отже, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Згідно пунктів 178.1 та 178.2 ст. 178 Податкового кодексу України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Суд вказує, що з системного аналізу вказаних норм вбачається , що адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 ПК України лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.

Відносно обліку та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування суд зазначає наступне.

Згідно до п.2 ч.1ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.4, п.5 ч.1 ст. 4 Закону України, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності;

Суд зазначає, що законодавець розмежовує фізичних осіб-підприємців, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому, порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не передбачений.

Облік платників єдиного внеску здійснюється відповідно до ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Водночас, суд зауважує, що оскільки позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", до нього не можуть застосовуватись зазначені нормативні положення.

Зазначені висновки суду підтверджуються також положеннями п.2 ч.1 ст.7 Закону, відповідно до яких єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Разом з тим, п.3 ч.1ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що єдиний внесок нараховується для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску

Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні підстави вважати підприємницьку діяльність позивача відмінною від незалежної професійної діяльності, отже позивач, перебуваючи на податковому обліку, як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, повинен перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець.

Відповідно до п.п. 2 п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою.

З огляду на те, що види діяльності позивача як фізичної особи-підприємця та особи, яка провадить незалежну професійну діяльність співпадають, то він не має обов`язку подання звітності як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, оскільки у такому випадку буде мати місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, а відповідно і подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.

Практика Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків, слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи «Серков проти України» (заява № 39766/05), "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та №37943/06), які відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Отже, приймаючи оскаржену вимогу та нараховуючи позивачу подвійний об`єкт оподаткування зі сплати єдиного внеску, податковий орган діяв не у спосіб, передбачений законодавством України, а тому суд дійшов висновку, що така вимога підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

При цьому, за приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на рахунок позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 №Ф-1696-50.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13 травня 2019 року.

Головуючий суддя Г.В. Костенко