Справа № 529/428/19
Суддя: Гвоздик А. Є.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 529/428/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є.,

при секретарі Бурлизі Н. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону УПП в Полтавськія області ДПП лейтенанта поліції Кнюпи Владислава Євгенійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2019 року інспектором роти № 1 батальйону ІПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Кнюпою В.Є. /далі - відповідач/ винесена постанова серії ДП18 № 607683, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн., за порушення вимог п.п.31.4.7 "г" Правил дорожнього руху України - керування транспортним засобом у якого не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова.

В своєму позові позивач вказує, що він керував належним йому транспортним засобом марки ГАЗ 33021, реєстраційний номер НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Харків -Довжанський, де і був зупинений відповідачем, яким в подальшому було складено оскаржувану на даний час постанову, за несправність на його автомобілі замків дверей кузова. Його заперечення та пояснення відповідачем проігноровані та не взято до уваги. Зокрема позивач пояснював про справність замків, при цьому роз`яснив, що 02.04.2019 року його транспортний засіб пройшов обов`язковий технічний огляд, за результатами якого його визнано технічно справним. Жодні несправності належного йому технічного засобу відсутні. До того ж, при складанні оскаржуваної постанови, відповідачем не роз`яснено його прав, а сама зупинка транспортного засобу була взагалі безпідставною, ніби то за несправні ресори, оскільки вони були перекошеними. На думку позивача в його діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення.

Вказуючи на те, що відповідачем не було з`ясовано всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, а в його діях відсутній склад та подія правопорушення, першочергово не складено протокол про адміністративне правопорушення, порушені його права на захист, відсутні докази вчинення ним правопорушення, тому складена останнім постанова підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування та закриття провадження по справі.

В судове засідання позивач не з"явився, а до суду подав письмову заяву в якій вказав, що свої позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити з підстав зазначених в його позовній заяві. Також, позивач надав письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутніми під час складання відповідної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності і які підтверджують справність замків дверей кузова.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, однак до суду подав письмовий відзив на позов у якому вказав, що ним дійсно було складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Позивач, керував транспортним засобом на якому використовувались запірні пристрої, які в свою чергу досить часто призводять до виникнення дорожньо-транспортних пригод. Сама несправність дверних замків може призвести до добровільного відчинення дверей автомобіля в процесі руху і випадання пасажирів на крутих поворотах.

При винесенні оспорюваної постанови, відповідач вказує, що керувався чинним законодавством, а також ДСТУ 3649:2010, де вказано, що замки дверей кузова мають бути робочому стані.

В той же час, відповідач у своєму відзиві зазначає, що позивачу, перед винесенням постанови було роз`яснено його права, зокрема і право на захист, положення ст. 63 Конституції України, що відповідно зафіксовано на нагрудну відеокамеру (бодікамеру). На вказаному відеозаписі також зафіксовано, що механізм замикання дверей встановлений на транспортний засіб власноручно, а заводом виробником. Замки передбачені конструкцією транспортного засобу не працюють. Відеофіксація правопорушення, яка здійснена нагрудною камерою, є беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Посилаючись на Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 згідно розділу ІІІ п.2 "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", відповідач вказує, що за вчинене позивачем адміністративне правопорушення постанова виноситься на місці вчинення такого без складання відповідного протоколу.

З огляду на вказане, відповідач зазначає, що він при винесені оскаржуваної постанови керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Позивачем, дійсно було порушення Правил дорожнього руху України, тому його позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а скасування такої призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

За вказаних обставин, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, а розгляд адміністративної справи провести у його відсутність.

Якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених ст. 205 КАС України, але всі учасники справи не з"явилися у судове засідання, хоча були належним чином повідомлені про дату,час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби слухати свідка чи експерта ( ч. 9 ст. 205 КАС України).

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, вивчивши письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , суддя прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності

З матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11 квітня 2019 року серії ДП18 № 607683, винесеної відповідачем по справі, до позивача застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Як вбачається з вказаної постанови, позивач 11.04.2019 року близько 11 год. 40 хв. керував належним йому транспортним засобом ГАЗ 33021, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за порушення вимог п.п. 31.4.7 "г" Правил дорожнього руху України, тобто керував автомобілем у якого не працюють передбачені конструкцією замки кузова.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов"язаний з"ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом"якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з"ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" у постанові, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної відеокамери відповідача, вбачається, що саме на транспортному засобі, яким керував позивач по праві, на дверях встановлено запірний пристрій, який перебував у справному стані, двері були замкнуті. Факт несправності замка, який передбачений конструкцією автомобіля не встановлено, оскільки на відео чітко видно цілісність вмонтованих конструкцій на які встановлюється замок, вище від вказаних деталей встановлено запірний пристрій, яким і замкнено двері кузова. Вказане відео повністю взаємоузгоджується, та є аналогічним відео, яке надано позивачем по справі.

В той же час, суд не приймає до уваги твердження позивача щодо порушення відповідачем його прав на захист, а також не роз`яснення його прав, оскільки такі твердження повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери останнього, який являється без заперечним доказом по справі.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Тому, не заслуговують на увагу суду твердження відповідача, що використання запірних пристроїв, несправність яких часто призводить дорожньо транспортних пригод, а несправність дверей може призвести до випадання пасажирів. Оскільки автомобіль, яким керував позивач, згідно з технічного паспорту є фургоном маловантажним, не є переобладнаним та пристосованим для перевезення пасажирів у кузові, таких перевезень позивач по справі вказаним автомобілем не здійснює. Саме сподівання чи очікування на майбутню несправність такої конструкції, не може бути підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності, а притягнення до адміністративної відповідальності в теперішньому не може мати місця за вчинення протиправних діянь в майбутньому.

Відповідно до п.6.8.8 ДСТУ 3649:2010, замки дверей кузова (кабіни), капота, багажника, засуви бортів вантажної платформи, засуви горловин цистерн, механізми регулювання і пристрої фіксування сидіння водія та пасажира, органи або пристрої, призначені для відчинення та зачинення дверей автобусів та тролейбусів, аварійні виходи та пристрої їхнього задіювання (відчинення), приводи відчинення (зачинення) дверей, сигналізація роботи дверей і сигнал вимоги зупинки, пристрій обігрівання та обдування вітрового скла, протиугінний пристрій мають бути роботоздатні.

Таким чином держаними стандартами вимагається саме роботоздатність таких замків. В даному випадку, саме відсутність роботоздатності відповідачем цих замків не встановлена, оскільки конструкція для використання такої є цілою, справною, без жодних дефектів.

З досліджених в судовому засіданні письмових показань свідка ОСОБА_3 вбачається, що двері кузова транспортного засобу, яким керував позивач по справі були зачинені на запірний механізм, елементи замка, який передбачений конструкцією жодних не справностей не має.

Окрім цього, за результатами огляду транспортного засобу під час планової перевірки такого складено 02.04.2019 року відповідний протокол, з якого вбачається, що транспортний засіб ГАЗ 33021, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано технічно справним. Вказаний огляд проведено напередодні винесення постанови, а тому суд вважає за необхідним прийняти до уваги висновки зазначені у даному протоколі.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні безперечні докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи як кожен окремо так і їх в сукупності, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутність склад та подія правопорушення. передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, тому за таких підстав постанова винесена відповідачем по справі підлягає скасуванню, а позов позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова про накладення адміністративного стягнення на нього скасуванню з подальшим закриттям справи про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 122 ч. 2, 247, 254, 268, 280, 283 КУпАП, ст.ст.2, 20, 72-74,77, 194, 243-246, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Скасувати постанову від 11 квітня 2019 року, серії ДП18 № 607683, винесену інспектором роти № 1 батальйону ІПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Кнюпою Владиславом Євгенійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області протягом десяти з дня його проголошення.

Головуючий: