Справа № 460/939/19
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

10 травня 2019 року м. Рівне №460/939/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискін С.А., розглянувши заяву позивача в адміністративній справі за позовом

Релігійної громади Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. Мнишин Гощанського району
до Рівненської обласної державної адміністрації
прозабезпечення позову,
В С Т А Н О В И В :

Релігійна громада Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. Мнишин Гощанського району звернулася до суду з позовом до Рівненської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження від 21.03.2019 №232 "Про порядок почергового користування Покровською церквою в с. Мнишин Гощанського району".

Ухвалою суду від 19.04.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче засідання у справі призначено на 20.05.2019 на 09:15 год.

08.05.2019 через ВДЗ (канцелярію) суду позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 21.03.2019 №232 "Про порядок почергового користування Покровською церквою в с. Мнишин Гощанського району".

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову позивач зазначив, що оскаржуване розпорядження від 21.03.2019 є очевидно протиправним, оскільки прийняте з порушенням вимог Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" та розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 13.06.2018 №386, які слугували підставами для прийняття такого акта. Наголосив на тому, що попередній охоронний договір, на підставі якого позивачем використовується культова споруда в с.Мнишин Гощанського району Рівненської області, не скасований та зберігає свою юридичну силу, то відповідно у відповідача не було підстав для встановлення почергового використання культової споруди Свято- Покровської церкви. Приймаючи оскаржуване розпорядження про визначення почергового користування культовою будівлею двома релігійними громадами, державний орган проігнорував факт перебування її у правомірному користуванні однієї з них та не вжив заходів щодо припинення такого користування у встановленому цивільним законодавством порядку, що призвело до порушення ст.17 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації". Також позивач вказав, що враховуючи, укладений з позивачем охоронний договір, Покровська церква с.Мнишин перебуває у його володінні та користуванні, договір чинний, у встановленому порядку не розірваний. Зазначив, що в результаті прийняття оскаржуваного розпорядження ситуація в с.Мнишин набула нового забарвлення та виникнення нового конфлікту, адже представники громади УПЦ КП неодноразово намагалися отримати право користування храмом, не зважаючи на те, що споруда вже знаходиться у правомірному користуванні позивача. Тому вважав, що внаслідок конфліктів храм може бути пошкодженим, а відновлення його до попереднього стану потребуватиме часу, значних зусиль та коштів. З огляду на викладене, просив суд заяву задовольнити та вжити заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви, виходячи з наступного.

З наявних у матеріалах справи доказів, судом встановлено, що 29.08.1988 між церковною радою с.Мнишин Гощанського району та Облвідділом у справах будівництва та архітектури виконавчого комітету Рівненської обласної ради народних депутатів укладено охоронний договір на передачу пам`ятки архітектури Покровської церкви 1876 року у безоплатне користування в с.Мнишин Гощанського району.

Рішенням виконавчого комітету Рівненської обласної ради народних депутатів від 28.07.1990 №140 "Про перебудову справи охорони, реставрації, експлуатації пам`яток архітектури та містобудування", зокрема, вирішено взяти на державний облік та баланс згідно з доповненим списком знов виявлені пам`ятки та забезпечити в повному обсязі виконання Закону УРСР "Про охорону та використання пам`яток історії та культури".

25.09.1991 виконавчим комітетом Рівненської обласної ради народних депутатів прийнято рішення № 173 "Про реєстрацію статутів релігійних громад та передачу культових будівель", зокрема, в с.Мнишин.

25.09.1991 виконавчим комітетом Рівненської обласної ради народних депутатів видано свідоцтво №68 про реєстрацію статуту релігійної громади Української православної церкви, діяльність якої поширюється на село Мнишин.

Рішенням виконавчого комітету Рівненської обласної ради народних депутатів від 03.12.1991 №221 "Про реєстрацію статутів релігійних громад та передачу культових будівель" вирішено передати у безоплатне користування громад Української православної церкви культові будівлі та укласти охоронно-орендні договори з релігійними громадами по використанню ними культових будівель, зокрема, в с.Мнишин.

Розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 06.01.2012 №4 "Про реєстрацію статуту релігійної громади у новій редакції" зареєстровано статут релігійної громади Української Православної Церкви в с. Мнишин, з юридичною назвою - Релігійна громада Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. Мнишин Гощанського району.

13.06.2018 Рівненською обласною державною адміністрацією прийнято розпорядження №386 "Про використання Покровської церкви в с.Мнишин Гощанського району", яким зокрема, визнано, що потребу у користуванні культовою будівлею - Покровською церквою в с.Мнишин Гощанського району, що є пам`яткою архітектури місцевого значення і належить до державної власності, мають релігійні громади Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с.Мнишин Гощанського району Рівненської області та Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с.Мнишин Гощанського району у порядку і на умовах, передбачених в окремих договорах.

21.03.2019 Рівненською обласною державною адміністрацією прийнято розпорядження №232 "Про порядок почергового користування Покровською церквою в с. Мнишин Гощанського району" для релігійної громади Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. Мнишин Гощанського району та релігійної громади Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви - Київський патріархат - с. Мнишин Гощанського району.

Також в матеріалах справи міститься заява від 07.05.2019 віруючих Релігійної громади Православної Церкви з проханням до суду зупинити розпорядження Рівненської обласної державної адміністрації від 21.03.2019 №232 "Про порядок почергового користування Покровською церквою в с. Мнишин Гощанського району".

Не погоджуючись з вказаним розпорядженням, позивач оскаржив його до суду та звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просив зупинити дію такого рішення.

Надаючи правову оцінку заяві про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у Главі 10 КАС України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Так, відповідно до ч. 1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст.150 КАС України).

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст.150 КАС України).

Відповідно до ст. 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Приписами ч. 2 ст.151 КАС України встановлено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України (як суду касаційної інстанції до 15.12.2017) "Про узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції глав 1-4 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду та вирішення адміністративних справ" від 29.09.2016 року №14 забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

З аналізу вищенаведеного слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно, суд може забезпечити позов лише за наявності двох підстав, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Досліджуючи заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, суд вважає, що позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, або унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи позивача про очевидну протиправність оскаржуваного рішення не доведені належними та допустимими доказами у спірних правовідносинах.

Твердження позивача про те, що факт не зупинення судом дії оскаржуваного розпорядження може призвести до можливого кровопролиття та руйнування культової споруди, внаслідок релігійного протистояння, є безпідставним та суб`єктивною думкою заявника, що не може вважатись достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Суд вважає, що з даної заяви та додатків до неї не вбачається очевидної протиправності рішення відповідача та зазначає про те, що подання адміністративного позову, предметом якого є визнання рішення протиправним, не є єдиним та беззаперечним доказом очевидної ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.

На переконання суду, зупинення дії спірного рішення у даному випадку є фактично вирішенням спору по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Правомірність оскаржуваного рішення, буде встановлена судом лише під час розгляду справи по суті. Тому і висновок суду про відповідність або невідповідність оскаржуваного рішення нормам законодавства, про які зазначає позивач, може бути викладено тільки у рішенні, прийнятому за наслідками розгляду справи.

Згідно з ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до абз.2 п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 №2 встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України, як підстав для забезпечення позову.

З огляду на наведене, в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Сплачена сума судового збору на користь заявника не стягується.

Оригінал квитанції від 08.05.2019 №38 про сплату судового збору у розмірі 576,30 грн. знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Релігійної громади Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. Мнишин Гощанського району про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повну ухвалу суду складено 10.05.2019

Суддя Борискін С.А.