Справа № 400/1125/19
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

07 травня 2019 р. № 400/1125/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом:ОСОБА_1, вул. 6 Слобідська, 3, м. Миколаїв,54003
до відповідачів:Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївський області, вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001 Управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. Лягіна, 2, м. Миколаїв, 54001
про:скасування постанови від 08.07.2014 ВП № 43719496; зобовязання вчинити певні дії ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

скасувати постанову старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 08.07.2014 № 43719496 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно;

зобовязати Центральний районний відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області зняти арешт та вчинити відповідні дії по вилученню (скасуванню) відповідних записів про накладення арешту на рухоме і нерухоме майно ОСОБА_1, у тому числі і кошти (окрім квартири № 38, що розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Комсомольська (6-а Слобідська) буд. 3) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру обтяжень рухомого майна;

зобовязати Центральний районний відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області виключити (скасувати) із Єдиного реєстру боржників відомості про позивача.

Відповідачем у справі позивач вказала Центральний відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області (надалі Відділ).

Як встановлено судом, 08.07.2014 старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_3 виніс постанову ВП № 43719496 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (надалі Постанова від 07.08.2014, арк. спр. 59-60). Згідно з Постановою від 08.07.2014, арешт в межах суми боргу (1 265 653,34 грн.) було накладено на все рухоме та нерухоме майно, що належить позивачеві.

10.12.2018 позивач подала начальнику Відділу вимогу про зняття арешту, накладеного Постановою від 08.07.2014, з усього майна, крім зазначеної вище квартири (арк. спр. 20). Із заявою аналогічного змісту ОСОБА_1 звернулась до Відділу і 18.12.2018 (арк. спр. 21).

Незадоволення Відділом законних, на думку позивача, вимог стало підставою для звернення ОСОБА_1 29.12.2018 до суду.

Проте, відповідно до матеріалів справи, постановою від 26.12.2018 (арк. спр. 56-57) начальник Відділу, на підставі статті 74 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», визнав дії старшого виконавця ОСОБА_3 щодо винесення ним Постанови від 08.07.2014 та оголошення заборони на відчуження майна «… такими, що вчинені з порушенням вимог ст.ст. 11, ст. 32, 52 Закону України «Про виконавче провадження» …» та скасував Постанову від 08.07.2014 в частині що стосується арешту всього майна «… залишивши під арештом квартиру … шляхом внесення змін до обтяження №6299836 …».

Факт внесення на підставі постанови начальника Відділу від 26.12.2018 відповідних змін до обтяження № 6299836 підтверджується «Актуальною інформацією про державну реєстрацію обтяжень» (арк. спр. 69-70).

Ухвалою від 07.02.2019 (арк. спр. 106-107) Миколаївський окружний адміністративний суд, з урахуванням того, що Постанову від 08.07.2014 було скасовано постановою начальника Відділу від 26.12.2018, а арешт був знятий, на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, закрив провадження у справі.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 Пятий апеляційний адміністративний суд постановою від 10.04.2019 (арк. спр. 141-143) скасував ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 про закриття провадження у справі та направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. У постанові суд апеляційної інстанції вказав, що «… при закритті провадження у справі поза увагою суду залишились обставини неповного виконання постанови №43719496 від 26.12.2018. Підтвердженням вищевказаного слугує наявний в матеріалах справи витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №58919215 від 03.04.2019 року, з якого вбачається, що на все рухоме майно ФОП ОСОБА_1 накладено арешт відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №43719496 від 08.07.2014 року та станом на 03.04.2019 року даний арешт не знято. Наведене свідчить, що станом на момент постановлення судом ухвали про закриття провадження у справі субєктом владних повноважень не були виправлені вчинені порушення, які стали підставою для звернення до суду із даною позовною заявою. Крім того, судом першої інстанції не надано обґрунтувань вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача можливе без визнання рішень, дій або бездіяльності субєкта владних повноважень протиправними після виправлення субєктом владних повноважень таких рішень. Так, з матеріалів справи вбачається, що постанова державного виконавця … від 08.07.2014 скасована начальником … відділу … лише 26.12.2018, тобто більше ніж через чотири роки, протягом яких наявний арешт всього майна позивача порушував її права та законні інтереси, про що зазначено в апеляційній скарзі. Наведене, на переконання судової колегії, свідчить про передчасність висновків суду першої інстанції про те, що у межах спірних правовідносин відбулося виправлення оскаржуваних порушень субєктом владних повноважень, що, у свою чергу, є перешкодою для закриття провадження у справі за п.8 ч.1 ст.238 КАС України …».

Ухвалою від 17.04.2019 суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Птичкіна В.В. прийняла справу до свого провадження, залучила другим відповідачем у справі Управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області і призначила її розгляд на 25.04.2019. Цією ухвалою відповідач був зобовязаний надати документи, що підтверджують вчинені за результатами прийняття постанови від 26.12.2018 № 43719496 дії щодо внесення змін до обтяження № 6299836, а також письмові пояснення щодо наявності станом на 03.04.2019 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису про арешт рухомого майна позивача. Позивачу суд запропонував надати письмові пояснення щодо порушення Постановою від 08.07.2014 її прав та інтересів.

Про дату, час і місце судового розгляду сторони були повідомлені належним чином. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності; відповідачі представників в судове засідання не направили, тому суд, на підставі частини девятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу у письмовому провадженні.

У заяві від 25.04.2019 № 18666 (арк. спр. 152) начальник Відділу просила закрити провадження у справі, зазначивши, що 25.04.2019, на виконання постанови від 26.12.2018, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було припинено обтяження з реєстраційним номером запису 14439404. На підтвердження цієї обставини відповідач надав витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 25.04.2019 (арк. спр. 153).

Позивач надала пояснення (арк. спр. 154-155), в яких вказала, що накладений Постановою від 08.07.2014 арешт на рухоме майно (в тому числі на грошові кошти) став у грудні 2018 року перешкодою для приватного нотаріуса Вітовського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4 у посвідченні договорів купівлі-продажу земельних ділянок. Як зазначила ОСОБА_1, обтяження порушує її права, передбачені статтею 319 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності субєкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені субєктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності субєкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Як вказано вище, позивач заявила три позовні вимоги: скасувати Постанову від 08.07.2014; зобовязати Відділ зняти арешт та вчинити відповідні дії по вилученню (скасуванню) відповідних записів про накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, що належить позивачеві, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру обтяжень рухомого майна; зобовязати Відділ виключити (скасувати) із Єдиного реєстру боржників відомості про позивача.

Матеріалами справи підтверджено: факт скасування 26.12.2018 начальником Відділу Постанови від 08.07.2014 (арк. спр. 56-58); факт зміни 26.12.2018 відповідачем обтяження (номер запису 6299836) шляхом видалення з опису предмета обтяження всього нерухомого майна та додавання квартири № 38 за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Слобідська 6, будинок 3 (арк. спр. 69-70); факт припинення 25.04.2019 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження (заборони відчуження) з реєстраційним номером запису 14439404 (арк. спр. 140, 153).

Вимог про визнання протиправними рішень, дій, бездіяльності Відділу позовна заява не містить.

Відносно наданих позивачем пояснень (арк. спр. 154-155) суд зазначив таке. По-перше, позивач не подала жодного доказу на підтвердження викладених у поясненнях обставин, та навіть не зазначила, що наявність обтяжень стала підставою для відмови у нотаріальному посвідченні будь-яких угод. По-друге, згідно з текстом адміністративного позову, про наявні у відповідних реєстрах з липня 2014 року обтяження ОСОБА_1 дізналася лише у грудні 2018 року. У наданих позивачем доказах відсутня інформація про те, що наявні протягом тривалого часу обтяження порушували її права (в іншому випадку звернення до суду з адміністративним позовом мало б відбутися раніше).

За таких обставин, з врахуванням того, що відповідач виправив допущені ним порушення, суд визнав наявність фактичних та правових підстав для закриття провадження у справі в частині, що стосується обтяжень.

Судовий збір за відповідні позовні вимоги позивач не сплатила.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 205, 238, 241, 243, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області в частині позовних вимог: про скасування постанови старшого державного виконавця Центрального ВДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_3 за №43719496 від 08.07.2014р. про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно; про зобовязання Центрального районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області зняти арешт та вчинити відповідні дії по вилученню (скасуванню) відповідних записів про накладення арешту на рухоме і нерухоме майно ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), у тому числі і кошти (окрім квартири №38, що розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Комсомольська (6-а Слобідська) буд.3) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру обтяжень рухомого майна закрити.

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна