Справа № 2040/6575/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 р.Справа № 2040/6575/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Гуцала М.І. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий-суддя І інстанції: Котеньов О.Г.) від 10.12.2018 року (повний текст ухвали складено 10.12.2018 року) по справі № 2040/6575/18

за позовом ОСОБА_1

до Державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у Харківському районі та м.Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Давидової Олени Миколаївни, треті особи Інженер-землевпорядник Рибянець Андрій Сергійович, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗІК", Південноміська рада Харківського району Харківської області, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Давидової Олени Миколаївни, треті особи: Інженер-землевпорядник Рибянець Андрій Сергійович, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗІК", в якому просить суд визнати незаконним, протиправним та скасувати Рішення № РВ-018 від 06.02.2018 Державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Давидової Олени Миколаївни про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за заявою ОСОБА_1 на підставі технічної документації з землеустрою.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Південноміську раду Харківського району Харківської області та Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року застосовано до ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) заходи процесуального примусу за зловживання процесуальними правами у вигляді стягнення в дохід Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України (м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) штрафу в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528 (п'ятсот двадцять вісім) грн 60 коп.

Стягувачем визначено Державну судову адміністрацію України (м. Київ, вул. Липська, 18/5, ), боржником - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1).

Роз'яснено позивачу, що в силу вимог ч.6 ст. 149 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, щодо якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов'язків (т. 1 а.с. 239-242).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи, а також неповноту дослідження доказів, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

Апелянт посилається на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про наявність в її діях зловживання процесуальними правами, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, зокрема щодо зміни складу суду, та як наслідок, безпідставно застосував до неї заходи процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 528,60 грн.

Відповідач та треті особи письмових відзивів на апеляційну скаргу не надали.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції апелянт підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник третьої особи, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції залишив вирішення питання щодо апеляційної скарги на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника третьої особи, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать письмові докази, 22.11.2018 року позивачем через канцелярію Харківського окружного адміністративного суду подано заяву про відвід судді ОСОБА_2. (т. 1 а.с. 205-208).

В обґрунтування заяви позивач посилалась на існування, на її думку, об'єктивних обставин (подання нею заяви до правоохоронного органу про вчинене щодо неї кримінального правопорушення суддею ОСОБА_2.), у зв'язку з якими у стороннього спостерігача може виникнути сумнів у неупередженості або об'єктивності судді ОСОБА_2.; порушення щодо позивача, принципу рівності всіх учасників справи перед судом (наявність негативних відносин між нею та суддею ОСОБА_2. у зв'язку з поданням заяви до правоохоронних органів); не поданням суддею ОСОБА_2. заяви про самовідвід, що є порушенням п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року зупинено провадження у адміністративній справі до вирішення питання про відвід. Передано справу у відповідності до статті 31 КАС України для вирішення питання про відвід судді (т. 1 а.с. 224-226).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду (суддя Сліденко А.В.) від 06.12.2018 року заяву про відвід судді ОСОБА_2. залишено без задоволення (т. 1 а.с. 230-231).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року поновлено провадження у справі (т. 1 а.с. 235-236).

Також, 10.12.2018 року Харківським окружним адміністративним судом постановлено оскаржувану ухвалу про застосування до позивача заходів процесуального примусу за зловживання процесуальними правами - штраф в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528 грн. 60 коп.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстава, яку заявник вважав достатньо обґрунтованою для заявлення відводу судді, а саме наявність заяви до правоохоронних органів про вчинення щодо ОСОБА_1 кримінального правопорушення, виникла за безпосередньої участі позивача, що нею не заперечувалось у самій заяві про відвід. Зазначені обставини свідчать про намір позивача маніпулятивно змінити склад суду, визначений за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами ст.31 КАС України, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ. Зазначені дії позивача кваліфіковані судом першої інстанції як зловживання процесуальними правами на підставі п.2 ч.2 ст.45 КАС України, а саме як вчинення дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями. Враховуючи, що зловживання процесуальними правами позивачем здійснено вперше, суд дійшов висновку про стягнення мінімального розміру штрафу, визначеного законом.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Питання неприпустимості зловживання процесуальними правами врегульовано статтею 45 КАС України, згідно частини другої якої визначено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об'єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Виходячи з системного аналізу вказаної правової норми, на законодавчому рівні зловживанням процесуальними правами може бути звернення до суду зі скаргою, заявою чи клопотанням з метою, що суперечить правовим принципам верховенства права, змагальності сторін, не відповідає безпосередньо меті захисту порушених чи оспорюваних прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 року).

Згідно частини 4 статті 45 КАС України, суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 145 КАС України, одним із видів заходів процесуального примусу є штраф.

Положеннями пункту 2 частини 1 статті 149 КАС України передбачено, що у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законодавець визначив відповідні заходи, які має вживати суд для запобігання зловживанню процесуальними правами.

В даному випадку фактичною обставиною, яка на думку суду першої інстанції свідчить про наявність в діях позивача зловживання процесуальними правами, був факт звернення позивача із заявою про відвід судді та вказані в її обґрунтування підстави.

Перевіряючи правомірність таких висновків суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи: 3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син. дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім і або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи (ч. 2 ст. 39 КАС України).

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Тобто, діючим процесуальним законом встановлено право особи, у т.ч. за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді, заявити відвід судді у порядку та строки, визначені КАС України.

Слід зазначити, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими.

Встановленим є факт, що позивач, вважаючи існування обставин, які на її думку викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді, реалізовуючи своє право звернулась із відповідною заявою про відвід судді; заява із вказаними підставами була подана вперше, а тому колегія суддів не вбачає в діях позивача зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 312 КАС України).

Ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає (ч. 4 ст. 149 КАС України).

Таким чином, враховуючи помилковість висновків суду першої інстанції про наявність в діях позивача зловживання процесуальними правами, оскаржувана ухвала про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528 грн 60 коп., прийнята з порушенням вимог процесуального права, а тому підлягає скасуванню в апеляційному порядку.

З приводу судових витрат, які понесені позивачем при розгляді даної апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (ст. 244 КАС України).

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з п.15 ч.1 ст. 4 КАС України, ухвала - письмове або усне рішення суду будь-якої інстанції в адміністративній справі, яким вирішуються питання, пов'язані з процедурою розгляду адміністративної справи, та інші процесуальні питання.

Необхідно розрізняти судові рішення, якими вирішуються питання, пов'язані з процедурою розгляду адміністративної справи, та інші процесуальні питання, від рішень, якими вирішуються вимоги апеляційної чи касаційної скарги.

Закінчення розгляду справи є вирішення спору по суті судом першої, апеляційної або касаційної інстанції.

Оскільки судом апеляційної інстанції не вирішувався спір по суті, то й підстави для розподілу судових витрат в частині сплаченого позивачем судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року по справі №2040/6575/18 відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 294, 308, 310, 312, 317, 321, 322, 325, 326, 327, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року по справі №2040/6575/18 про застосування до ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) заходів процесуального примусу за зловживання процесуальними правами у вигляді стягнення в дохід Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України (м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) штрафу в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528 (п'ятсот двадцять вісім) грн 60 коп. - скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) М.І. Гуцал Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 08.05.2019 року