Справа № 2040/6053/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 р.Справа № 2040/6053/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 04.10.18 року по справі № 2040/6053/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Термосистеми"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 18.05.2018 р., № від 18.05.2018 р., рішення з приводу нарахування пені в розмірі 135265,85 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Термосистеми", звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУДФС у Харківській області № від 18.05.2018 р.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУДФС у Харківській області № від 18.05.2018 р.;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУДФС у Харківській області щодо нарахування пені в розмірі 135265,85 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року по справі № 2040/6053/18 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області з приводу проведення документальної невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничого об'єднання "Термосистеми", результати якої оформлені актом №1687/20-40-14-15-07/30429178 від 02.05.2018р.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 18.05.2018р., № від 18.05.2018р.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області з приводу нарахування товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничого об'єднання "Термосистеми" пені у розмірі 135265,85грн. за наслідками перевірки, результати якої оформлені актом №1687/20-40-14-15-07/30429178 від 02.05.2018р.

У решті вимог позов - залишено без задоволення.

Відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а саме; неповно з'ясовано обставини в адміністративній справі у зв'язку з ненаданням оцінки всім аргументам учасників справи, та зазначає, що вході проведення перевірки встановлено, що платником податку під час митного оформлення товару при ввезенні його на митну територію України застосовано преференційний режим до товару за походженням з України, хоча законом передбачено до такого виду товару застосування пільгових ставок ввізного мита, тобто митні платежі підлягають донарахуванню з урахуванням пільгової ставки мита 2%. Окрім того, стверджував, що проведена платником господарська операція з імпорту на митну територію України товару, котрий раніше був виготовлений резидентом України, і за своїми фізичними властивостями не може бути підданий взагалі будь-якій подальшій переробці, є об'єктом справляння ПДВ, а тому оскаржуванні податкові повідомлення - рішення є такими, що винесені з неухильним дотриманням норм діючого законодавства та в межах повноважень, яким наділений контролюючий орган, а також рішення щодо нарахування пені в розмірі 135265,85 грн є правомірним. Просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року по справі № 2040/6053/18 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою позов залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що при виконанні зобов'язань за зовнішньоекономічним договором №25/05-РЛ від 25.05.2015 р. (постачальник - резидент Російської Федерації - ООО «Энергосистема») позивач здійснив господарську операцію з імпорту на митну територію України товару - частини турбіни на водяній парі (ротора робочі 6 ст. з елементами кріплення; виробництва резидента України - ВАТ «Турбоатом»). Дана операція була оформлена ВМД №807170000/2015/005033 від 08.06.2015 р.

Контроль за правильністю визначення та повнотою сплати податків і зборів був проведений Харківською митницею ДФС, котра початково не виявила порушень, але вже 14.09.2015 р. листом за вих. №20-70-25-03/00-1/6745 сповістила ГУ ДФС у Харківській області про існування ознак неправомірного використання преференційного режиму.

18.04.2018 року наказом відповідача, ГУ ДФС у Харківській області, №2727 було призначено документальну невиїзну перевірку ТОВ «НВО «Термосистеми».

Під час перевірки були встановлені порушення позивачем вимог:

- частини 5 статті 280 Митного кодексу України;

- частини 1 пункту 5 частини 8 статті 257, статті 278, пункт 1 частини 1 статті 279, частини 1 статті 293, частини 1 статті 295 Митного кодексу України, у зв'язку з чим було занижено податкове зобов'язання з мита на загальну суму 104 754,46 грн., в тому числі по МД від 08.06.2015 № 807170000/2015/005033 на суму 104754,46 грн.

- пункту 187.8 статті 187 та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податком на додану вартість на суму мита, у зв'язку з чим було занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 20950,89 грн., в тому числі по МД від 08.06.2015 р. № 807170000/2015/005033 на суму 20950,89 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем 18.05.2018 року були прийняті податкові повідомлення - рішення №, №.

01.06.2018 року Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області здійснило нарахування пені у електронному кабінеті платника податків на загальну суму 135265,85 грн., що стало підставою для виникнення у позивача податкового боргу.

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та з рішенням про нарахування пені, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з неправомірності проведення перевірки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Способи здійснення податкового контролю визначені ст.62 Податкового кодексу України, відповідно до пп. 62.1.3 п.62.1 якої податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Порядок проведення документальних невиїзних перевірок встановлено ст. 79 Податкового кодексу України та ч. 4 ст. 351 Митного кодексу України.

Згідно з пп. 79.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Згідно з п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, лише дотримання вищевказаних приписів може бути належною підставою для проведення документальної невиїзної перевірки.

Таким чином, з аналізу наведених норм Податкового кодексу України та Митного кодексу України колегія суддів зазначає, що документальна невиїзна перевірки проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення, а право на проведення такої перевірки виникає за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Окрім того, незважаючи на те, що пп. 79.3 ст. 79 Податкового кодексу України передбачено необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач повідомлення від 18.04.2018 р. №382 (а.с.109) разом з копією наказу від 18.04.2018 р. №2727 (а.с. 107-108) про проведення з 19.04.2018 р. документальної невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Термосистеми" не надсилав на податкову адресу платника податку.

Між тим, на вимогу Харківського апеляційного адміністративного суду письмових пояснень з документальним підтвердженням дотримання вимог щодо своєчасного повідомлення про проведення перевірки позивача у процедурі, визначеній Податковим кодексом України, відповідачем не надано. На вимогу суду повідомлення про вручення до матеріалів справи не надано.

При цьому, колегія суддів зазначає, що перевірка розпочалась 19.04.2018 року, а повідомлення та наказ на проведення перевірки позивачем не було отримано, а тому відповідачем не дотримано встановлених пунктом ч. 4 ст. 351 Митного кодексу України умов для проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про неповідомлення позивача про проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, у відповідача були відсутні правові підстави для проведення документальної невиїзної перевірки позивача, за результатами якої складено акт від 02.05.2018 р. №1687/20-40-14-15-07/30429178.

Колегія суддів зазначає, що органи державної податкової служби, здійснюючи надані їм повноваження, мають дотримуватися процедури їх реалізації, що відповідатиме приписам ч.2 ст. 19 Конституції України, яка зобов'язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України. Тобто, виконувати надані їм повноваження не на власний розсуд, а в обмеженому законодавством обсязі та з дотриманням чіткої процедури їх реалізації.

В Податковому кодексі України законодавець визначив процедуру реалізації органами державної податкової служби своїх повноважень, які мають здійснюватися з дотриманням прав, наданих платнику податків.

Отже, певне узгодження прав податкових органів та поведінки платників податків здійснюється в умовах чітко виважених та узгоджених процедур податкових перевірок.

Права платника податків закріплено ст.17 Податкового кодексу України, зокрема відповідно до п. 17.1.6 вказаної статті платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Законодавець надавши платнику податків певні права, поклав на органи державної податкової служби обсяг певних обов'язків, виконання яких гарантує платнику податків дотримання його прав. Так, відповідно до п.21.1. ст. 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані: (пп. 21.1.1.) дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; (пп. 21.1.3.) забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; (пп. 21.1.4.) не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Отже, наявність у платника податків певних прав, зокрема бути присутнім під час проведення перевірки та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, покладає на контролюючі органи відповідні обов'язки, а саме: діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Таким чином, податковий орган, реалізуючи надані йому повноваження з проведення документальної невиїзної перевірки позивача, не забезпечив дотримання визначених пунктом 17.1.6 ст.17 Податкового кодексу України прав позивача, наданих та гарантованих йому, під час проведення контролюючим органом документальної невиїзної перевірки.

Враховуючи, що позивач не був належним чином повідомлений про дату та час проведення перевірки до початку її проведення, колегія суддів приходить до висновку про протиправність дій Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області з приводу проведення документальної невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничого об'єднання "Термосистеми", результати якої оформлені актом №1687/20-40-14-15-07/30429178 від 02.05.2018 р.

Також колегія суддів вважає, що податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі незаконної перевірки, не може вважатись правомірними та підлягають скасуванню, а також визнання протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області з приводу нарахування товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничого об'єднання "Термосистеми" пені у розмірі 135265,85грн. за наслідками перевірки, результати якої оформлені актом №1687/20-40-14-15-07/30429178 від 02.05.2018 р.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 16.01.2018 р. по справі № 826/442/13-а.

Враховуючи ч. 5 ст. 242 КАС України, колегія суддів зазначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В силу ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірності своїх рішень.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи та всупереч вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року по справі № 2040/6053/18 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року по справі № 2040/6053/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Л.В. Тацій
Повний текст постанови складено 08.05.2019 року