Справа № 240/4982/19
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
10 травня 2019 року м. Житомир справа № 240/4982/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Майстренко Н.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 35 рішення Міністерства оборони України про відмову йому як особі, звільненій з військової служби за контрактом, у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому інвалідності ІІ групи з 20.07.2018 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 24.12.2018 №133;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому як особі, звільненій з військової служби за контрактом, одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням йому інвалідності ІІ групи з 20.07.2018 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2018, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з урахуванням проведених виплат.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІ групи, однак відповідач протиправно відмовляє у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Копію ухвали позивач отримав 18.04.2019, відповідач - 15.04.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зазначає, що позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 182700,00 грн. у зв`язку зі встановленням ІІІ третьої групи інвалідності. Вказує, що під час повторного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 20.07.2018, тобто більше ніж через два роки після первинного встановлення інвалідності, що виключає можливість призначення та виплати допомоги в більшому розмірі в силу положень п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідач просить суд застосувати до спірних правовідносин п. 4 ст. 16-3 цього Закону з урахуванням редакції станом на 29.04.2015, тобто коли позивачу було первинно встановлено ІІІ групу інвалідності.
Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині пп НОМЕР_1 Збройних Сил України та з 03.09.2015 виключений зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення (а.с. 15).
Як встановлено судом, при первинному огляді позивачу було встановлено III групу інвалідності з 29.04.2015, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №206480. Причина інвалідності: травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 20). Разом з тим, згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №207416 позивачу при повторному огляді встановлено з 23.07.2015 ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини (а.с. 21), у зв`язку з чим ОСОБА_1 було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 182700,00 грн.
У подальшому, відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 01.08.2018 серії 12 ААБ №101243, позивачу з 20.07.2018 було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини (а.с.22).
Згідно з рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеного у протоколі від 24.12.2018 №133, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги через відсутність правових підстав для виплати. Вказано, що згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а ОСОБА_1 вищу групу інвалідності було змінено понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності (а.с. 24).
Не погоджуючись із діями відповідача, наголошуючи, що Міністерство оборони України протиправно відмовило у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги як інваліду II групи, ОСОБА_1 звернувся із вказаним позовом до суду.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У відповідності до ч. 1 ст. 3 цього Закону останній поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.
Частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно ч. 2 ст. 16 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Пунктом 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 №975, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.
Пунктом 3 цього ж Порядку визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Отже, оскільки у позивача право на отримання одноразової грошової допомоги виникло з 29.04.2015, до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, чинне на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Так, відповідно до частин 2, 4 статті 16-3 Закону у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Згідно п. 8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Отже, законодавство, чинне на момент виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, можливість отримання її доплати, а не самої допомоги, у зв`язку зі зміною групи інвалідності обмежувало дворічним строком.
Разом з тим, згідно із Законом від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ч. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців" було доповнено п. 2, яким встановлено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Як було встановлено судом, ОСОБА_1 з 29.04.2015 було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням військової служби, у зв`язку з чим позивачу була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 182700,00 грн. Таким чином, позивач скористався своїм правом на отримання одноразової допомоги у випадку встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, передбаченим статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
З 20.07.2018 позивачу, за наслідками повторного огляду, було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, тобто після спливу дворічного терміну, з моменту встановлення йому 29.04.2015 ІІІ групи інвалідності.
Отже, позивачу встановлено вищу групу інвалідності у понад дворічний термін після встановлення первинної інвалідності, що виключає його право на отримання одноразової грошової допомоги у збільшеному розмірі. Судом також враховується сутність цієї допомоги як одноразової виплати, що виключає визнання за позивачем права на її повторне отримання у зв`язку зі змінами у законодавстві, яке регулює спірні правовідносини. Оскільки мова може йти лише про право на отримання цієї допомоги у збільшеному розмірі, яке, як на момент первинного встановлення позивачу інвалідності, так і на момент встановлення її вищої групи, було обмежено дворічним строком, не дотриманим позивачем за обставин даної справи, підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає.
Слід зазначити, що аргументи позивача стосовно можливості застосування до спірних правовідносин дворічного строку зміни інвалідності лише у разі первинного встановлення інвалідності після 01.01.2017 (після набрання чинності Законом від 06.12.2016 №1774-VIII) є юридично безпідставними, оскільки, як було зазначено, на момент виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги діяла норма п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка однозначно передбачала право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у випадку встановлення вищої групи інвалідності тільки в межах дворічного строку після первинного встановлення інвалідності.
У даній справі заявлено позов саме про отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми, а тому таке право обґрунтовано обмежено відповідачем дворічним строком, чітко встановленим п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Зміни, які відбулися у законодавчому регулюванні після 01.01.2017, обумовлюють виключно наслідки пропуску такого строку, а не встановлюють нового правового регулювання питання отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
Таким чином, законодавство, яке регулює спірні правовідносини в часових межах обставин даної справи, допускає можливість виплати грошової допомоги у більшому розмірі у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності, однак право на отримання такої допомоги обмежено дворічним строком з моменту первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. У даній справі така умова не дотримана, оскільки між встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності та встановленням ІІ групи інвалідності минуло більше двох років.
Що ж стосується позовних вимог в частині зобов`язання Міністерства оборони України виплатити позивачу як особі, звільненій з військової служби за контрактом, одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням йому інвалідності ІІ групи з 20.07.2018 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2018, відповідно до Закону №2011-ХІІ та Порядку №975, з урахуванням проведених виплат, суд зазначає, що вони є похідними від першої позовної вимоги.
Оскільки судом було встановлено відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, підстави для зобов`язання відповідача здійснити на користь ОСОБА_1 виплату допомоги також відсутні.
Частинами першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Враховуючи те, що норми Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір" не передбачають розподілу (стягнення) судових витрат, які не були здійснені, а також порядку стягнення судового збору з відповідача в дохід Державного бюджету при ухваленні судового рішення про відмову в задоволенні позову, якщо позивача звільнено від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 255, 257, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено у повному обсязі: 10.05.2019.

Суддя Н.М. Майстренко