Справа № 240/5203/19
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
про продовження строку залишення позовної заяви без руху
13 травня 2019 року м. Житомир справа №240/5203/19
Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Єфіменко Ольга Володимирівна, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області про визнання протиправними дій (бездіяльності), зобов`язання щомісячно проводити доплати, -
09.04.2019 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій вона просить:
- визнати протиправними дії (бездіяльність) Управління праці та соціального населення виконкому Коростенської міської ради Житомирської області, щодо не нарахування доплати в розмірі 40% мінімальної заробітної плати щомісяця, встановленому ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Управління праці та соціального населення виконкому Коростенської міської ради Житомирської області, з 17.07.2018 щомісячно проводити доплати в розмірі 40% мінімальної заробітної плати щомісяця, встановленому ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Ухвалою від 17.04.2019 позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків на підставі ст.169 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) шляхом надання до суду: належних доказів сплати судового збору у сумі 768,40 грн та нової (уточненої) позовної заяви, у тому числі і її копії для надіслання відповідачу, із зазначенням у п.1 її прохальної частини позовних вимог у вигляді визнання протиправною відмови, оформленої листом відповідача від 07.03.2019 за №987/19.5.
Вказана ухвала була направлена на адресу позивача та отримана останнім 25.04.2019, про що свідчить підпис позивача у поштовому повідомленні про отримання поштового відправлення.
07.05.2019 до відділу документального забезпечення суду у порядку усунення недоліків позовної заяви надійшла уточнююча позовна заява разом з повторним клопотанням позивача про звільнення від сплати судового збору до якого додано копію пенсійного посвідчення та довідку з КНП "Центр ПМСД" про перебування на обліку по захворюванню.
Розглянувши подані позивачем на виконання ухвали суду від 17.04.2019 документи, суд дійшов висновку про необхідність продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з наступних підстав.
В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору позивач посилається на скрутне матеріальне становище, відповідно зазначає, що не має змоги сплатити судові витрати у справі у силу об`єктивних причин, незалежних від неї, однак на підтвердження свого тяжкого матеріального становища жодних доказів не надала, надала лише копію пенсійного посвідчення та довідку з лікувального закладу про перебування на обліку по хворобі.
Суд, дослідивши повторне клопотання позивача про звільнення від сплати судових витрат, дійшов висновку про відмову у його задоволенні.
Питання про зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат регулюється статтею 133 КАС України.
Так, положеннями частини 1 статті 133 КАС України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно з ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Положеннями ч.1 ст.8 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон України №3674-VI) встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України №3674-VI суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Таким чином, положеннями ч.1 ст.8 Закону України №3674-VI визначено чіткий перелік умов, за наявності яких позивача може бути звільнено від сплати судового збору.
При цьому, доказів наявності у позивача статусу особи, визначеної у п.2 ч.1 ст.8 Закону України №3674-VI або існування будь-яких інших передбачених законодавством підстав для звільнення від сплати судового збору позивачем не надано.
Позивачем у клопотанні про звільнення від сплати судового збору зазначено про отримання основного доходу у вигляді пенсії, однак довідки про суми отримуваної пенсії за 1 рік на обґрунтування вказаного клопотання суду не надано.
Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України №3674-VI передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлено ставку судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З прохальної частини позовної заяви вбачається, що вона містить дві похідних вимоги, які є немайновими.
Крім того, позивачем в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору зазначено про тяжкий матеріальний стан.
Суд вважає за необхідне зазначити, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.
Щоб мати можливість зменшити тягар судових витрат, суд зобов`язаний з`ясувати майновий стан особи. Особа, яка вважає свій майновий стан незадовільним, через що в неї існують перешкоди для доступу до правосуддя, має подати до суду відповідне клопотання і документи, які свідчили би про поганий майновий стан (податкова декларація про доходи, довідка про заробітну плату, пенсію, стипендію тощо).
При зменшенні тягаря судових витрат суд може виходити з такого. Якщо при сплаті необхідних судових витрат середньомісячний дохід особи буде меншим від рівня прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної категорії осіб, тоді в суду є підстава для застосування заходів, визначених наведеною статтею. Але це не єдина підстава. Суд може врахувати також, наприклад, великі витрати особи на лікування чи інші життєво необхідні витрати, що не дають можливості оплатити судові витрати.
У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про тяжке матеріальне становище позивача.
Довідок про доходи з місця роботи, або у разі відсутності місця роботи, як у випадку позивача, довідки про отримання пенсії за 1 рік позивач до суду не надала.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справах Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13.07.1995, Ейрі проти Ірландії (Airey v. Ireland) від 28.10.1998 та Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland) від 19.06.2001 він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або ускладнення у здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог статей 72-77 КАС України покладаються на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.
Отже, позивач при зверненні до суду з повторним клопотанням про звільнення від сплати судового збору не довів тієї обставини, з якою чинне законодавство пов`язує звільнення від сплати судового збору, тому заявлене позивачем клопотання не підлягає задоволенню.
Крім того позивачем подано уточнену позовну заяву у якій не конкретизовано, що необхідно визнати протиправним дії чи бездіяльність відповідача.
Відповідно до частин 1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачу необхідно продовжити строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:
- належних доказів сплати судового збору у сумі 768,40 грн.
- нової (уточненої) позовної заяви, у тому числі і її копії для надіслання відповідачу, із зазначенням у п.1 її прохальної частини позовних вимог у вигляді визнання протиправними дій чи бездіяльності відповідача.
Суд також звертає увагу позивача, що допущення позивачем нових недоліків позовної заяви, не визначених ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху та відсутніх на момент первинного звернення із позовом до суду, має бути застережено позивачем при складені уточненої позовної заяви.
На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, -
У задоволенні повторного клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору - відмовити.
Продовжити строк залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 , встановлений ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.04.2019.
Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.
Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом семи днів з дня вручення ухвали про продовження строку залишення позовної заяви без руху.
Копію ухвали про продовження залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.
У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Єфіменко Ольга Володимирівна