Справа № 310/923/17(2-а/310/54/17)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2019 року м. Дніпросправа № 310/923/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 травня 2017 року (суддя Черткова Н.І.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у лютому 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправними дії Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Запорізької області щодо відмови у призначенні пенсії за віком та зобовязати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Запорізької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (відповідно за 2013, 2014, 2015 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, та провести відповідний розрахунок пенсії, починаючи з 26.04.2016 та виплачувати в подальшому, а також призначити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2017 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 із застосовуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (за 2013 - 2015 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії за віком та в призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до діючого законодавства. Зобовязано Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести нарахування пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 роки), забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до норм діючого законодавства.

Постановою Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 310/923/17 постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій та зобов'язання призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосовуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2013 - 2015 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії залишено без змін. Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2017 року в частині залишення без змін постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 травня 2017 року щодо позовних вимог про зобов'язання виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - скасовано, а справу в цій частині направлено на новий апеляційний розгляд.

Верховний Суд у постанові зазначив, що обставиною, яка надає право на отримання грошової допомоги, є неотримання будь-якої пенсії. Відповідачем до апеляційної скарги додано довідку про нарахування та виплату позивачу пенсії у сумі 19,84 грн. у 2003 році через установу Укрпошти, проте зазначені обставини не було перевірено судом апеляційної інстанції та не надано оцінки доказам.

Перевіривши у вказаній частині матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 28.11.2003 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У звязку працевлаштуванням ОСОБА_1 за спеціальністю з 02 грудня 2003 року було припинено виплату пенсії за вислугу років.

У квітні 2016 року позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком на загальних умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплату десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Як вбачається з відповіді Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Запорізької області № 9/К-4 від 14.02.2017, ОСОБА_1 не має права на отримання грошової допомоги, оскільки у 2003 році їй первинно призначалася та виплачувалася пенсія.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що відповідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Аналіз пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» дає можливість дійти висновку, що умовою для отримання грошової допомоги є відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком. При цьому законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2018 року в адміністративній справі № 310/3774/17.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років, після влаштування на роботу виплату пенсії було припинено з 02.12.2003.

Згідно з довідкою Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15 березня 2017 року за особовим рахунком № 173527 ОСОБА_1 фактично виплачено 19,84 грн. пенсії.

З довідки № 8337/08 від 08.06.2017 вбачається, що ОСОБА_1 була нарахована та виплачена пенсія за вислугу років за 28 30 листопада 2003 року у сумі 15,00 грн. та за 01 грудня 2003 року у сумі 4,84 грн. разовим дорученням через Укрпошту. Апелянт зазначає, що повернень невиплачених сум пенсій до управління не було.

Позивач, в свою чергу, зазначає, що вказані суми пенсії не отримувала та надала до суду довідку АТ «Ощадбанк» № 03-04/318 від 18.04.2017, відповідно до якої на імя ОСОБА_1 у відділенні АТ Ощадбанк 3129/060 м. Бердянськ 20.11.2003 було відкрито рахунок № 20242. У період з 20.11.2003 по 26.03.2008 зарахувань та витрат по цьому рахунку не було, що підтверджується витягом руху коштів по рахунку № 20242.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, не взяв до уваги, що ОСОБА_1 суми пенсії були направлені разовим дорученням через установу Укрпошти, а не на рахунок в ощадбанку, оскільки виплачувалася лише частина пенсійних виплат за декілька днів.

Надаючи оцінку доказам учасників справи, суд апеляційної інстанції встановив, що звертаючись 28.11.2003 до відповідача із заявою про призначення пенсії, ОСОБА_1 просила здійснювати виплату пенсії через Державний ощадний банк України відділення № 3129/060, рахунок № 20242.

Таким чином, особа виявила бажання отримувати пенсію через установу банку, в якій відкрила поточний рахунок.

Крім того, з наданою відповідачем копії Особового рахунку одержувача пенсії, допомоги № 173527 (ОСОБА_1Є.), у розділі «відомості про одержувача» зазначено номер відділення Ощадбанку та філії, а також номер рахунку, що були зазначені позивачем у заяві про призначення пенсії.

Доводи апелянта, що суми пенсії були направлені разовим дорученням через установу Укрпошти, суд апеляційної інстанції знаходить недоведеними, адже відповідно до пункту 22 Інструкції про порядок організації оформлення, фінансування та виплати пенсій, грошової допомоги підприємствами поштового зв'язку України, затвердженої наказом Державного комітету зв'язку України, Міністерства праці соціальної політики України, Пенсійного фонду України № 101/123/67 від 02.07.1998, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 6 серпня 1998 року за № 494/2934, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, за разовими дорученнями здійснюється виплата допомоги на поховання. У разі термінової потреби (у зв'язку зі зміною місця проживання, виїздом на постійне місце проживання за кордон, від'їздом до оздоровчих та лікувальних закладів) виплата пенсій також може здійснюватися за разовими дорученнями.

Згідно з п. 24 Інструкції підставою для оформлення разового доручення є письмове розпорядження керівника органу соціального захисту населення (з зазначенням дати) на довідці про смерть, виданій органом ЗАГСу, або на заяві пенсіонера, в якій викладено вмотивування потреби термінової виплати пенсії.

Пунктом 26 Інструкції встановлено, що разові доручення після звірення їх з даними особових рахунків, пенсійними справами та перевірки наявності запису у відповідному розділі особового рахунка про оформлення разового доручення з зазначенням дати, суми та виду виплати, підписуються начальником і головним бухгалтером районного (міського, районного в місті) управління соціальногозахисту населення або начальником і старшим спеціалістом операційного відділу Центру з нарахування і виплати пенсій та допомоги і засвідчуються печаткою.

Разові доручення на виплату пенсій приписуються органами соціального захисту населення до реєстрів за формою В3-М, які складаються в трьох примірниках на кожне підприємство поштового зв'язку і нумеруються згідно з черговістю їх запису у книзі реєстрації видачі разових доручень на оплату пенсій, та надсилаються поштамтам (вузлам зв'язку) з долученням супровідних описів за формою В4-М, що складаються в трьох примірниках за кожним поштамтом (вузлом зв'язку) (п. 27 Інструкції).

Таким чином, виплата сум пенсії за разовим дорученням через підприємства поштового зв'язку України можлива лише у разі термінової потреби, за розпорядженням керівника органу соціального захисту населення на заяві пенсіонера, в якій викладено вмотивування потреби термінової виплати пенсії. Разові доручення повинні були приписуватися органами соціального захисту населення до реєстрів за формою В3-М, а також здійснено відповідний запис у книзі реєстрації видачі разових доручень на оплату пенсій.

При цьому апелянтом не надано жодного належного доказу того, що позивач подавала відповідну заяву, виносилося відповідне розпорядження керівника ОСЗН та було внесено разове доручення УПФУ до відповідних реєстрів.

Крім того, з наданої позивачем копії Особового рахунок ОСОБА_1 № 173527 вбачається, що в розділі «Відомості про видачу доручень підприємствам звязку» зазначено дату виплати пенсії з 28.11.2003 по 31.01.2004 у сумі 321,30 грн. та з 01.02.2004 у сумі 156,30 грн., що не відповідає інформації, зазначеній у довідці про виплату пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем правомірності відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підстави для скасування рішення суду першої інстанції у вказаній частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 травня 2017 року в адміністративній справі № 310/923/17 в частині позовних вимог про зобов'язання виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 14 травня 2019 року та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повна постанова складена 14 травня 2019 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя Н.І. Малиш