Справа № 540/467/19
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/467/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

секретар: Мельниченко В.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Яцемирського С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги від 02.02.2019 р. № Ф-1075-17,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась в суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 02.02.2019 р. № Ф-1075-17 на суму 18575,30 грн.

15 березня 2019 року у справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін.

09 квітня 2019 року клопотання позивача задоволено та призначено розгляд справи в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Пояснили, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку як платник єдиного податку групи 2. Позивач має інвалідність другої групи. З 18.03.1992 року отримувала пенсію по інвалідності, з 17.09.2010 року пенсію у зв`язку з втратою годувальника, на даний час одержує пенсію за віком. У вересні 2018 року позивачем була отримана оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки), з якою вона не погоджується, оскільки на підставі ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" звільнена від сплати цього внеску.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав у їх задоволенні просив відмовити, пояснив, що для звільнення позивача від сплати єдиного внеску необхідна наявність двох умов: наявність статусу пенсіонера за віком або інваліда та отримання пенсії або соціальної допомоги. ОСОБА_1 на час виникнення спірних правовідносин обліковується як одержувач пенсії по втраті годувальника. Таким чином, вона є платником ЄСВ.

Заслухавши позиції сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне.

Судом встановлені такі обставини по справі.

ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію від 05.12.1996 року перебуває на обліку як фізична особа-підприємець, а з 01.01.2012 року на спрощеній системі оподаткування, зареєстрована виконавчим комітетом Каховської міської ради Херсонської області 05.12.1996 року № 0000558.

Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку ставка єдиного податку становить 10 % - І група.

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Каховському відділі обслуговування громадян (сервісному центрі) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та одержує пенсію за віком з 25.10.2018 року. До цього часу отримувала пенсію по інвалідності з 19.03.1992 року по 02.11.2005 року, з 02.11.2005 року по 17.09.2010 року пенсію за віком, з 17.09.2010 року по 25.10.2018 року по втраті годувальника, вказане підтверджується довідкою № 282 від 18.02.2019 року, яка видана вищевказаним відділом ПФУ.

Відповідно до витягу з акту огляду у МСЕК № 015173 від 27.02.2003 року ОСОБА_1 повторно встановлена ІІ група інвалідності безтерміново.

02.02.2018 року ГУ ДФС у Херсонській області виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) Ф-1075-17, відповідно до якої заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску становить 18 575,30 грн.

На час складення цієї вимоги, позивачка отримувала пенсію по втраті годувальника та мала статус інваліда ІІ групи.

На думку Податкового органу позивачка не звільнена від сплати єдиного внеску, оскільки вона не має двох обов`язкових умов передбачених ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме: статус пенсіонера за віком або інваліда та отримання пенсії або соціальної допомоги.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

За п. 2 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз даної норми свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Така позиція висловлена Верховним судом у постанові від 20 березня 2018 року по справі № 805/2195/17-а.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років).

Суд відхиляє позицію Податкового органу стосовно того, що пенсія по втраті годувальника не є виплатою, що підпадає під дію ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у зв`язку із тим, що така виплата є одним із видів трудових пенсій, а норма Закону, на підставі якої особи звільняються від сплати єдиного внеску, не містить посилання на конкретний вид пенсії.

На підставі викладеного та із урахуванням того, що позивач у справі має інвалідність ІІ групи, отримувала пенсію по втраті годувальника на час виникнення спірних правовідносин, а до цього пенсію по інвалідності та пенсію за віком, суд вважає, що вона підпадає під вимоги ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", оскільки має всі необхідні умови, які передбачені вищевказаною нормою Закону.

ОСОБА_1 могла б бути платником єдиного внеску виключно за умови її добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Добровільна участь особи, яка виявила бажання бути платником єдиного внеску, передбачає укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Однак жодної інформації про наявність таких договорів матеріали справи не містять та не були надані представником відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає спірну вимогу такою, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 242-246 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, місцезнаходження: 73026, м. Херсон, просп. Ушакова, 75) про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1075-17 від 02.02.2018 року на суму 18575,30 грн, складеної відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 07 травня 2019 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 111060000