Справа № 520/2941/19
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 р. Справа № 520/2941/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулася позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в якому просить суд визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, оформлене протоколом від 17.01.2019 про відмову в поновленні виплати пенсії за віком; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, з підвищенням та індексацією пенсії відповідно до ст.ст. 27, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", доплатою до пенсії за понаднормативний стаж відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", здійснити осучаснення пенсії, починаючи з 01.10.2017 відповідно до пенсійної реформи України.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки ОСОБА_3 вказав, що після ухвалення рішення Конституційним Судом України у пенсіонера відновилось право на отримання раніше нарахованої та призначеної пенсії, а в Управління Пенсійного фонду відновився обов`язок поновити виплату пенсії та виплатити її на першу вимогу пенсіонера.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова надано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та вказав, що відсутність пенсійної справи ОСОБА_1 виключає можливість поновлення виплати пенсії за документами пенсійної справи, а відсутність заявника виключає можливість його ідентифікації на день звернення за пенсією, як передбачено чинним законодавством. Позивачем не надані до Управління паспорт громадянина України, що унеможливлює встановлення особи, віку заявника. Крім того, не надані документи про місце проживання (реєстрації) заявника.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши доводи заяв по суті сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Суд установив, що у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання в Ізраїль виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено.

13.09.2017 представник ОСОБА_1 за нотаріально засвідченою довіреністю - ОСОБА_3 . звернувся до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком згідно додатку 2 до Порядку № 22-1. Справжність підпису представника на заяві засвідчено, особу встановлено, дієздатність та повноваження перевірено нотаріусом. Заяву переслано за належністю до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова.

Протоколом управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 27.09.2017, відмовлено в призначенні пенсії за віком. Підставою для прийняття спірного рішення є відсутність в матеріалах звернення паспорту громадянина України, а також подання документів не особисто заявником, а його представником за довіреністю.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року по справі № 520/8989/18 задоволено частково позов представника ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова оформлене у формі Протоколу від 27.09.2017 щодо відмови в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова розглянути по суті заяву представника ОСОБА_1 .за довіреністю - ОСОБА_3 від 18.07.2017 про поновлення виплати пенсії за віком від 13.09.2017. В іншій частині позов залишено без задоволення.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, оформленого протоколом від 17.01.2019, в поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за віком відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення управлінням зазначено, що відповідно до п.2 Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією повинна пред`явити паспорт, або інший документ, що засвідчує цю особу, місце проживання (реєстрації). ОСОБА_1 надала паспорт НОМЕР_1 , який дійсний до 14.02.2010, отже на час подання документів паспорт не є дійсний. На підставі наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 складає 42 роки 3 місяці 19 днів.

Вважаючи протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, оформлене протоколом від 17.01.2019, представник позивача звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставин справи, суд враховує таке нормативно-правове обґрунтування спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09 липня 2003 року виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним).

Зазначені положення Закону № 1058-ІVвтратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону №1058-ІVдержава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

Отже суд вважає, що безумовно позивачка, як громадянин України, має право на виплату призначеної їй пенсії.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 19.05.2015 по справі № 21-168а15, від 06.10.2015 по справі № 608/1189/14-а, постановою Верховного Суду від 17.07.2018 по справі № 211/1789/17.

Перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України, суд звертає увагу на те, що мотивом для відмови в поновленні пенсії слугувало те, що позивачкою надано паспорт НОМЕР_1 , який на час подання документів є не дійсний. Інших підстав для відмови в призначенні пенсії відповідачем не зазначено.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та ст. 46 цього Закону.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року (надалі - Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

Отже передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою. Суд звертає увагу, що до відповідача звертався представник позивача на підставі нотаріально завіреної довіреності з проставленим апостилем, що підтверджується переліком до заяви.

Крім того, представником позивача разом з позовом була надана копія закордонного паспорту, який згідно діючого законодавства посвідчує особу громадянина України - ОСОБА_1 та діє на момент звернення до суду, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту, строк дії якого продовжено до 14.02.2020 (а.с. 17). Водночас, матеріали справи не містять доказу припинення позивачкою громадянства України.

В свою чергу, суд звертає увагу на те, що протокол УПФУ в Московському районі м. Харкова від 17.01.2019, яким відмовлено в поновленні виплати пенсії, прийнято без урахування висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення.

Так, в мотивувальній частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року по справі № 520/8989/18 суд, надаючи оцінку правомірності відмови УПФУ в Московському районі м. Харкова, дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 , яка звертається за поновленням пенсії та проживає за межами України, право на звернення до органу ПФУ через представника за умови наявності у такого представника відповідних повноважень. Крім того, суд дійшов висновку, що посилання відповідача на п.2.9 Порядку № 22-1 щодо обов`язку позивача пред`явити паспорт при поданні заяви при поновленні пенсійних виплат є безпідставним, оскільки вказаний пункт Порядку регулює звернення особи за призначенням пенсії, а не порядок подання ним заяви про її поновлення

Водночас, повторно розглянувши заяву представника позивачки від 13.09.2017, відповідач відмовив з підстав того, що позивачкою не надано оригіналу документу, що підтверджує її належність до громадянства України, тобто фактично з тих самих підстав, що існували на момент першого розгляду заяви та були визнані неправомірними під час попереднього судового розгляду.

Отже, суд вважає встановленим той факт, що представник позивачки має право звернутися до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 разом із копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон, та відмова УПФУ в Московському районі м. Харкова в поновленні виплати пенсії з цих підстав є необґрунтованою та такою, що повторно оспорює встановлені в іншому судовому рішенні преюдиційні обставини.

Крім того, у відзиві на позов, відмовляючи в поновленні виплати пенсії, відповідач вказує на відсутність архівної пенсійної справи ОСОБА_1 , що унеможливлює виплату пенсії.

Судовим розглядом встановлено, що оскільки до 01.03.2001 функції призначення та перерахунку пенсії здійснювалися органами соціального захисту населення, архівна пенсійна справа ОСОБА_1 в УПФУ в Московському районі м. Харкова відсутня.

На запит УПФУ в Московському районі листом за № 01-9231 від 03.10.2017 управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради повідомило про те, що в базі архівних справ значиться архівна справа ОСОБА_1 . Також повідомлено про те, що архівні пенсійні справи за 1943-2001 виплати по яким припинено, на сьогоднішній день знищені шляхом спалення.

Отже, оскільки виплату пенсії ОСОБА_1 припинено до 2001 року, архівну пенсійну справу не було передано до органів Пенсійного фонду та враховуючи надану управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради інформацію про знищення шляхом спалення архівних пенсійних справ за 1943-2001 роки виплати по яким припинено, суд констатує факт відсутності архівної пенсійної справи позивачки.

Водночас, відсутність архівної пенсійної справи не може бути підставою для відмови в поновленні виплати пенсії, оскільки реалізація прав позивача на пенсійне забезпечення є безумовною конституційною гарантією та не може бути поставлено в залежність від відсутності механізму відновлення пенсійної справи.

Суд зазначає, що хоча чинним законодавством не врегульовано питання відновлення пошкоджених або втрачених пенсійних справ, відмова в поновленні виплати пенсії з підстав відсутності пенсійної справи не може розцінюватися судом як правомірна. Відповідач не позбавлений можливості звернутися до позивачки (або її представника) із вимогою надати необхідні документи.

Щодо вимог позивачки про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії за віком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050- ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених стоків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Враховуючи приписи вказаного Закону та допущені відповідачем затримки у часі виплати пенсії, позовні вимоги в цій частині належить задовольнити.

Стосовно вимоги представника позивача щодо відновлення виплати пенсії з 07.10.2009, суд зазначає таке.

З дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009, тобто з 07.10.2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону № 1058-ІV. З цього часу у позивачки виникло право на відновлення виплати пенсії як особі, яка виїхала на постійне місце проживання за кордон.

Водночас, враховуючи те, що виплату пенсії позивачці було припинено до прийняття вказаного Рішення № 25-рп/2009, поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов`язаних з поновленням виплати, серед яких: подання заяви про поновлення виплати з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати.

Позивач для захисту порушеного права в спірний період не вчинив активних дій щодо звернення до органу ПФУ, що зумовлює необізнаність суб`єкта владних повноважень щодо необхідності відновлення прав позивача.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог за період з 07.10.2009 по 12.09.2017, тобто до дня звернення із заявою про поновлення виплати пенсії, належить відмовити. Враховуючи наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, питання пропущення строку звернення до суду не вирішується.

Щодо позовних вимог представника позивачки про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок розміру пенсії з врахуванням підвищення та індексацією пенсії відповідно до ст.ст. 27, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", доплатою до пенсії за понаднормативний стаж відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", здійснити осучаснення пенсії, починаючи з 01.10.2017 відповідно до пенсійної реформи України, суд звертає увагу на таке.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

В матеріалах справи відсутні докази того, що після поновлення виплати пенсії відповідачем буде допущено неправильне нарахування розміру пенсії, тобто фактично позовні вимоги спрямовані на недопущення порушення прав позивачки в майбутньому, які теоретично може допустити відповідач.

З огляду на фактичні обставини справи та зумовленого ними нормативного регулювання спірних правовідносин, суд виходить з того, що заявлена позивачем вимога про виплату пенсії з врахуванням підвищення та індексацією пенсії відповідно до ст.ст. 27, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", доплатою до пенсії за понаднормативний стаж відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", здійснити осучаснення пенсії, починаючи з 01.10.2017 відповідно до пенсійної реформи України є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про порушення прав позивачки оскаржуваним рішення відповідача, що має наслідком визнання протиправним та скасування такого рішення та часткового задоволення позовних вимог в частині зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати звернення із заявою про поновлення виплати пенсії - 13.09.2017.

Відповідно до ч.8 ст. 139 КАС України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (, адреса: 61170, м. Харків, вул. Валентинівська, 22Б) про визнання протиправним рішення та зобов`язання поновити виплату пенсії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, оформлене протоколом від 17.01.2019, про відмову ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії за віком.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, дитині війни, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів громадян, починаючи з 13.09.2017.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (, адреса: 61170, м. Харків, вул. Валентинівська, 22Б) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.