Справа № 320/458/19
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року м.Київ № 320/458/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області та просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.11.2018 № ;

визнати протиправними дії щодо нарахування пені в сумі 112,51 грн. за порушення строків сплати самостійно визначеного зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік;

зобов`язати внести зміни до інтегрованої картки платника податків шляхом виключення з неї пені у сумі 112,51 грн., нарахованої за порушення сплати самостійно визначеного зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачем було проведено камеральну перевірку даних податку на доходи фізичних осіб, в результаті якої встановлено заниження грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб шляхом порушення терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання, у зв`язку з чим контролюючим органом було винесене спірне податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 3 802,54 грн.

Позивач не погоджується з діями контролюючого органу, оскільки зазначає, що кошти було сплачено вчасно, але на помилковий рахунок, який їй надав відповідач, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Від Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області 13.03.2019 надійшов відзив на позов, відповідно якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Засобами поштового зв`язку 05.03.2019 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у зв`язку з набуттям в 2016 році у власність нерухомого майна, 06.04.2017 подала до Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС України у Київській області декларацію про майновий стан і доходи, в якій самостійно визначила податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 19 012,72 грн.

З квитанції № 19396199-1 від 31.07.2017 вбачається, що позивачем було сплачено на розрахунковий рахунок № 0002 в Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області грошові кошти у розмірі 19 012,72 грн., призначення платежу 101; ; податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

В листопаді 2017 засобами електронного зв`язку посадовими особами Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС України у Київській області позивача було повідомлено про те, що кошти у розмірі 19 012,72 грн. були сплачені на неправильний рахунок, у зв`язку з чим ОСОБА_1 має подати заяву про перерахування вказаних коштів на правильний рахунок, що в було зроблено позивачем 14.11.2017.

В листопаді 2018 року засобами поштового зв`язку позивач отримала акт про результати камеральної перевірки даних податку на доходи фізичних осіб від 19.10.2018 № 005633/10-36-50-06/, з якого вбачається, що перевіркою встановлено порушення терміну сплати узгодженого податкового зобов`язання на 106 днів (граничний термін сплати - 31.07.2017), тобто, грошове зобов`язання було сплачено лише 14.11.2017.

За результатами перевірки, викладеними в акті від 19.10.2018 № 005633/10-36-50-06/ та на підставі ст. 122/126 ПК України контролюючим органом було винесене податкове повідомлення-рішення, яким ОСОБА_1 зобов`язано сплатити штраф у сумі 3 802,54 коп. за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування».

Крім того, з інтегрованої картки платника податків, копію якої надано позивачеві відповідно до адвокатського запиту від 03.01.2019 вбачається, що позивачу нараховано пеню з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 112,51 грн.

Не погоджуючись з діями контролюючого органу позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 6.3 ст. 6 ПК України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

Згідно з п. 7.3 ст. 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Згідно із п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно з ч. 5 ст. 45 БК України податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Крім цього, п. 22.4 ст. 22 Закону України від 05.04.2001 № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що позивачем 31.07.2017 було сплачено на розрахунковий рахунок № 0002 Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області грошові кошти у розмірі 19 012,72 грн. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, що підтверджується квитанцією № 19396199-1 від 31.07.2017.

У зв`язку з повідомленням контролюючого органу про зарахування коштів на помилковий рахунок позивач 14.11.2017 подав заяву про перерахування коштів на належний розрахунковий рахунок.

З наведеного вбачається, що першочергова сплата ОСОБА_1 . грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування мала б відбутися 31.07.2017, тобто у строк, визначений контролюючим органом відповідно до вимог чинного законодавства.

Верховний Суд у постанові від 16.04.2019 у справі № 826/1096/16 дійшов висновку, що дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування наслідків, передбачених п. 126.1 ст. 126 ПК України. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення розрахункового рахунку в платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату/несвоєчасну сплату необхідної суми грошового зобов`язання, а отже і для застосування наслідків, визначних п. 126.1 ст.126 ПК України.

Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету.

Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений чинним податковим законодавством, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.06.2015 у справі № 21-377а15.

Суд звертає увагу, що позивачем дійсно було сплачено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб було сплачено на розрахунковий рахунок № 0002 Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області у розмірі 19 012,72 грн., що підтверджується квитанцією № 19396199-1 від 31.07.2017, що свідчить про те, що платник податків вчинив необхідні дії для перерахування узгодженої суми до державного бюджету.

Крім того, відповідач не заперечує факту зарахування коштів до державного бюджету, а лише зазначає, що визначена сума податку була перерахована на рахунок міста (1027), а не на рахунок району (1002), як це необхідно було зробити, що і призвело до виникнення недоїмки в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Сєрков проти України» (заява № 39766/05), «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06) було встановлено порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи державної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, з огляду на вищенаведені положення норм законодавства, практику Європейського та Верховного судів, обставини справи та докази, які підтверджують зазначені обставини, суд дійшов висновку про те, що у позивача не виникло обов`язку по сплаті штрафних санкцій, визначених контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні від 30.11.2018 № .

З урахуванням наведеного, суд вважає що дії контролюючого органу щодо визначення суми штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб для ОСОБА_1 є неправомірними, а позовна вимога щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.11.2018 № є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вимоги позивача визнати протиправними дії щодо нарахування пені в сумі 112,51 грн. за порушення строків сплати самостійно визначеного зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік та зобов`язати внести зміни до інтегрованої картки платника податків шляхом виключення з неї пені у сумі 112,51 грн., нарахованої за порушення сплати самостійно визначеного зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік є похідними від попередньої, а тому суд вважає за можливе їх задовольнити.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність своїх дій щодо визначення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та прийняття податкового повідомлення-рішення від 30.11.2018 № .

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при поданні даного адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 536,80 грн. (квитанції № 25420312-1 від 25.01.2019 та

№ 25610244-1 від 11.02.2019), суд вважає за необхідне стягнути дану суму на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73 - 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 30.11.2018 № .

Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області () щодо нарахування ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пені в сумі 112,51 грн. за порушення строків сплати самостійно визначеного зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік.

Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області () внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) шляхом виключення з неї пені у сумі 112,51 грн., нарахованої за порушення сплати самостійно визначеного зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1 536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.