Справа № 360/4153/18
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року справа №360/4153/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Арабей Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року (повний текст складено 21 лютого 2019 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/4153/18 (суддя І інстанції - Чіркін С.М. ) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганській області (далі - відповідач), в якому позивач просив суд: - визнати протиправною відмову призначити позивачу пільгову пенсію, вчинену відповідачем; - зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, має підземний стажем роботи в обсязі більше 10 років (14 років 2 місяці). Після досягнення 50-річчя позивач, керуючись ст.ст. 13, 55, 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернувся до відповідача, щоб оформити призначення пенсії на пільгових умовах. Замість призначення пенсії позивач 07.11.2018 отримав рішення відповідача від 29.10.2018 про відмову в зв'язку з тим, що періоди роботи ....до пільгового стажу не зараховано за відсутністю копій наказів про атестацію робочих місць. В 1 абзаці 3 сторінки власного рішення відповідач стверджує, що відсутні копії первинних документів, які б підтверджували зайнятість на підземних роботах.

Позивач вважає відмову відповідача призначити йому пільгову пенсію протиправною.

Відповідач адміністративний позов не визнав, про що подав відзив на позовну заяву (а.с. 49-51).

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що згідно з рішенням від 29.10.2018 № 58 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно зі статтею Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вирішено: враховуючи вимоги законодавства та надані документи, відповідач відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1 на дату звернення. 21.01.2019 позивач звернувся з особистою заявою, на що, отримав відповідь від 25.01.2019 відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим законом. Відповідач зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, є трудова книжка. Вказує, що записи, які внесені до трудової книжки позивача, а саме: за період роботи в МП «Квазар» з 01.10.1994 по 04.01.1995 як електрика не завірено підписом відповідальної особи і печаткою підприємства; за період роботи в СП ВАТ «Інтерпласт» з 05.01.1995 по 09.08.1998 як електрика відсутній підпис відповідальної особи. Тобто, зазначені записи не відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58. Таким чином, відповідач вважає, що правові підстави для зарахування до страхового стажу періодів роботи до 01.07.2000 за даними трудової книжки відсутні.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року по справі № 360/4153/18 у задоволені позову відмовлено.

Позивачем на рішенням суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив оскаржене рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Крім того, просив зобов'язати відповідача зарахувати до пільгового страхового стажу періоди роботи на ВП «Шахта Лутугінська» ДП «Луганськвугілля» з 11.05.1992 по 21.08.1992 року, з 01.01.2000 по 30.08.20001року та з 20.07.2004 по 31.11.2004 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах, яким дані вимоги задовольнити повністю.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла наступного висновку.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що підтверджено інформацією, зазначеною наявними в матеріалах справи копіях: паспорта громадянина України (а.с. 18-20), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с. 20).

18.10.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії згідно з пунктом 1.2 Розділу XIV-1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", додавши до заяви документи, зазначені в розписці-повідомленні (а.с. 57-58).

Позивачем до відповідача також надано заяви від 17.10.2018, зареєстровані у відповідача 18.10.2018, в яких зазначив, що просить при призначенні пенсі - зарахувати до загального стажу періоди з 11.05.1992 по 04.10.1994, з 22.06.1998 по 31.12.1998, з 14.09.2001 по 20.09.2001 до надання пільгових довідок, зазначив, що претензій до відповідача не має (а.с. 73); - не зараховувати до страхового стажу періоди з 10.10.1994 по 04.01.1995, з 05.01.1995 по 08.06.1998 до надання довідок (а.с. 74).

29 жовтня 2018 року Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганській області прийнято рішення від 29.10.2018 № 58 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно статті 114 п.1.2 розділу XIV-1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 5-7, далі - рішення № 58).

Згідно із інформацією зазначеною в рішенні № 58 запис, який внесено до трудової книжки за періоди роботи в МП «Квазар» з 10.10.1994 по 04.01.1995 в якості електрика не завірено підписом відповідальної особи і печаткою підприємства. За період роботи в СП ВАТ «Інтерпласт» з 05.01.1995 по 09.08.1998 в якості електрика відсутній підпис відповідальної особи. Зазнчені періоди до страхового стажу не враховано на підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 17.10.2018.

Періоди роботи на шахті «Лутугінська» з 11.05.1992 по 04.10.1994 в якості гірника та електрослюсаря підземного, в ДВАТ шахта «Лутугінська» з 22.06.1998 по 31.12.1998 і з 01.01.2000 по 30.08.2001 в якості електрослюсаря підземного, на шахті «Краснокутська» з 14.09.2001 по 20.09.2001 в якості електрослюсаря підземного до пільгового стажу не зараховано за відсутністю уточнюючих особливий характер роботи довідок, копій первинних документів, які б підтверджували зайнятість на підземних роботах, копій наказів про атестацію робочих місць і на підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 17.10.2018.

Періоди роботи з кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ 0113АІ з 01.01.2000 по 30.08.2001 (1 рік 7 місяців 30 днів), з 26.07.2004 по 30.11.2004 (4 місяці 4 дні) до пільгового стажу не зараховано за відсутністю копій наказів про атестацію робочих місць.

В трудовій книжці позивача від 01.07.1990 НОМЕР_2 (а.с. 8-9), крім інших, наявні такі записи про спірні періоди:

- шахта «Лутугинська» з 11.05.1992 - 04.10.1994: був прийнятий учнем гірника з повним підземним робочим днем під землею, з 29.06.1992 переведений підземним гірником з повним робочим днем під землею, з 21.01.1993 - переведений учнем електрослюсаря з повним робочим днем під землею, з 26.02.1993 переведений підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею, також в зазначений період позивач проходив навчання (записи № 1 - № 11);

- ДВАТ шахта «Лутугінська» з 22.06.1998 по 31.12.1998: працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею;

- шахта «Краснокутська» з 14.09.2001 прийнятий підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею (запис № 19).

Копія трудової книжки жодних записів про атестацію робочих місць не містить.

Також позивач надав власноруч написані заяви до відповідача про відмову у зарахуванні до стажу періодів роботи з 11.05.1992 по 04.10.1994, з 22.06.1998 по 31.12.1998, з 14.09.2001 по 20.09.2001 до надання пільгових довідок, та з 10.10.1994 по 04.01.1995, з 05.01.1995 по 08.06.1998 до надання довідок.

Доказів надання позивачем документів відповідно до своїх заяв позивачем не надано.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

За змістом пункту "а" статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим Постановою КМ України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок № 442), та розробленими на виконання вказаної Постанови КМ України Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до Порядку № 442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Міністерством праці України разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788 та Порядку № 442 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Згідно із Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінсоцполітики від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими та важкими умовами праці подається трудова книжка із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписка із наказу по підприємству про проведення атестації робочих місць (після 21.08.1992) та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнююча довідка, передбачена пунктом 20 вищезазначеного Порядку № 637. При цьому, посилання на наказ має бути внесено до трудової книжки робітника.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 4.1 даного Порядку для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації робочих місць.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення у особи права на зарахування, не підтвердженого атестацією, періоду роботи до пільгового стажу

З зазначеним висновком суду не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 «Загальної Декларації прав людини», кожна людина як член суспільства має право на соціальне забезпечення, здійснення необхідних для підтримки її гідності, вільного розвитку її особистості, прав в економічній, соціальній и культурній сферах за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва і відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я, екологічної безпеки (пункти 1, 6 статті 92 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів.

Згідно з п. п.1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічне положення закріплено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року №637.

Відповідно до п. 20 цього ж Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 3 цього Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 року № 1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Враховуючи, що в трудовій книжці позивача містяться записи про роботу повний робочий день у спірні періоди: - шахта «Лутугинська» з 11.05.1992 - 04.10.1994: був прийнятий учнем гірника з повним підземним робочим днем під землею, з 29.06.1992 переведений підземним гірником з повним робочим днем під землею, з 21.01.1993 - переведений учнем електрослюсаря з повним робочим днем під землею, з 26.02.1993 переведений підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею, також в зазначений період позивач проходив навчання (записи № 1 - № 11); - ДВАТ шахта «Лутугінська» з 22.06.1998 по 31.12.1998: працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею; (запис № 19), а тому відповідач протиправно відмовив зарахувати в пільговий стаж позивача ці періоди його роботи.

Крім цього, відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до листа міністерства енергетики та вугільної промисловості (а.с. 122-123) ДВАТ шахта «Лутугінська» зареєстровано за адресом; м. Київ, провулок Приладний, будинок, 2а, фактично знаходиться в районах проведення антитерористичної операції.

В матеріалах справи наявні індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), які підтверджують наявність у позивача спеціального трудового стажу в спірні періоди праці (а.с.125-128), тож дані відомості повинні братись до уваги пенсійними органами для підтвердження наявного трудового стажу при вирішенні питання про призначення пенсій за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області відсутній аналіз індивідуальні відомості про застраховану особу позивача (форма ОК-5).

З огляду на зазначене, дії управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком позивачу у зв'язку з відсутністю підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, є протиправними, оскільки в даному випадку, у зв'язку з розміщенням підприємств, на яких позивач працював в спірні періоди часу, на тимчасово окупованій території України, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначений факт, а тому дійшов помилкового висновку, що відповідач своїм рішенням не порушив права позивача на пенсійне забезпечення та достатній рівень життя, що гарантовані Конституцією України.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу за віком є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відносно позовної вимоги зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. м. Лисичанську Луганської області призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення ним з відповідною заявою, суд зазначає наступне.

Повноваження щодо призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. У рішенні по справі «Класс та інші проти Німеччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію є формою втручання у повноваження.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи дану позовну вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області щодо призначення пенсії.

Отже, суд дійшов висновку, що задоволення вказаної позовної вимоги фактично порушить закріплені законом виключні повноваження управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо призначення пенсії та зобов'яже відповідача вчинити дії поза встановленою чинним законодавством процедурою.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Фактично суд зв'язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб'єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність, з метою повного захисту прав і інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 і скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору у розмірі 1763 грн. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 272, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 360/4153/18 - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 360/4153/18 -скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 і скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 29.10.2018 № 58 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду викладених у цій постанові.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (Луганська область, 93113 м.Лисичанськ вул. ім. В.Сосюри, 347 код 21792407) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП; НОМЕР_1) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1763 ( одну тисячу сімсот шістдесят три) гривні.

Повне судове рішення складено 07 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Арабей

В.І. Сіваченко