Справа № 140/620/19
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року ЛуцькСправа № 140/620/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 до Управління поліції охорони у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 звернулася з позовом до Управління поліції охорони у Волинській області (далі - УПО) про визнання бездіяльності протиправною щодо неподання головному розпоряднику бюджетних коштів - МВС України заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та доданих до неї документів для призначення та виплати їм одноразової грошової допомоги як членам сім`ї загиблого ОСОБА_3 та зобов`язання подати МВС України заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та додані до неї документи МВС України для вирішення питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги позивач в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки звернулася до Управління поліції охорони у Волинській області, за останнім місцем роботи її покійного чоловіка, із заявою встановленого зразка про виплату одноразової грошової допомоги, до якої додала усі документи, які стосувалися її виплати.

Листом від 27.02.2019 року УПО повідомив про те, що вона не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки виключно головний розпорядник коштів Міністерство внутрішніх справ України, а не уповноважений орган, УПО, приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги, а повноваження відповідача як уповноваженого органу зводяться лише до збору, реєстрації таких документів та надання висновку щодо можливості призначення такої допомоги.

На підставі вищенаведеного позивач просить позов задовольнити повністю.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 27 березня 2019 року №566/43/21/01-19 відповідач позов заперечив, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки відсутні обставини, передбачені Порядком №850 для написання висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , на час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС проходив службу в органах внутрішніх справ та звільнений з посади 30 червня 1994 року згідно наказу № 28 о/с, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, у запас Збройних сил, з постановкою на військовий облік за п.63 «б» (через хворобу).

ОСОБА_1 О. Л. мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії та інваліда війни 2-ї групи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 та вкладкою НОМЕР_2 С.

Вищезазначений статус він отримав під час виконання службових обов`язків в органах внутрішніх справ.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 06.08.2011 після чого ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть від 10 серпня 2016 року.

Як вбачається з експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 63 від 22 січня 2019 року причиною смерті ОСОБА_3 стало захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

18.02.2019 року за вх. №581 позивач ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 звернулась до УПО Волинської області про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п.6 постанови КМУ від 21.10.2015 року №850 - члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається грошова допомога, подають за останнім місцем проходження служби працівником міліції заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання грошової допомоги, а в разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату грошової допомоги за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов.

Листом від 27.02.2019 року №377/43/22/01-2019 Управління поліції охорони в Волинській області повідомило позивача, що за результатами розгляду її заяви не вбачається підстав щодо призначення та проведення виплат, передбачених Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850. Також повідомлено про те, що соціальний захист громадян, постраждалих від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, здійснюється відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 48 цього Закону, де передбачена одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків Інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Така грошова допомога виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення, за місцем фактичного проживання громадян.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно абзацу 3 пункту 15 розділу ХІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Частиною третьої статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII визначено, що у разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов`язків сім`ї загиблого (померлого), його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначений Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок № 850).

Так, підпунктом 1 пункту 3 Порядку № 850 передбачено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов`язків - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого).

Відповідно до пункту 6 Порядку №850 члени сім`ї, батьки, яким призначається грошова допомога, подають за останнім місцем проходження служби працівником міліції заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання грошової допомоги, а в разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату грошової допомоги за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов. До заяви додаються, зокрема, копії: акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) працівника міліції, зокрема про те, що вона не пов`язана з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства, за формою, що затверджується МВС; постанови відповідної військово-лікарської комісії про визначення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), що спричинило смерть працівника міліції; свідоцтва про смерть працівника міліції; свідоцтва про народження працівника міліції - для виплати грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого) з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документів членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), що підтверджують реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно пункту 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС (пункти 9, 10 Порядку № 850).

З аналізу викладених норм слідує, що повноваження на прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової допомоги є виключною компетенцією Міністерства внутрішніх справ України, а на орган внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, покладено обов`язок по проведенню відповідних процедурних дій по оформленню документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС) розпорядниками нижчої ланки.

Однак, всупереч зазначених правових норм, Управлінням поліції охорони у Волинській області не направлялися відповідні документи до МВС, а питання щодо виплати одноразової допомоги вирішено ним самостійно, чим порушено вимоги діючого законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Частиною першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про державну службу», без дотримання вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданої позивачем заяви.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Застосовуючи механізм захисту порушеного права та керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Управління поліції охорони у Волинській області щодо відмови в проведенні відповідних процедурних дій по оформленню документів для вирішення питання щодо виплати такої допомоги та направленні у встановлений законодавством строк до Міністерства внутрішніх справ України висновку з додатками про виплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , членам сім`ї загиблого працівника міліції, одноразової грошової допомоги у відповідності до п. 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018 року в справі №825/1355/18.

Стосовно позовних вимог у частині зобов`язання подати МВС України заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та додані до неї документи для вирішення питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги суд зазначає, що вказані питання належать до дискреційних повноважень відповідача.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.

Таким чином, суд зазначає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

Положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки суд дійшов висновку про те, що відповідач не надав належної оцінки заяві позивача та доданих до них документів, тому виходячи із наданих пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України повноважень, суд вважає, що інтереси позивача будуть захищеними, а права поновленими, якщо суд зобов`яже відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 18.02.2019 року вх. №581 та додані до неї документи щодо виплати одноразової грошової допомоги, з урахуванням висновків суду.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про Національну поліцію», Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління поліції охорони у Волинській області щодо відмови в проведенні відповідних процедурних дій по оформленню документів для вирішення питання щодо виплати одноразової допомоги та направленні у встановлений законодавством строк до Міністерства внутрішніх справ України висновку з додатками про виплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , членам сім`ї померлого працівника міліції, одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Зобов`язати Управління поліції охорони у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 18.02.2019 року вх. №581 та додані до неї документи щодо виплати одноразової грошової допомоги, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ).

Відповідач Управління поліції охорони у Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 37, ідентифікаційний код 40108803).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич