Справа № 2340/4939/18
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року справа № 2340/4939/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

за участі:

секретаря судового засідання - Гордієнка Ю.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ГУ ДФС у Черкаській області - Теслі В.І. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Черкаській області щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу № Ф-2519-50 від 08.11.2018 на суму 5 733,42грн.

В ході розгляду справи позивач збільшила розмір позовних вимог, в частині визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Черкаській області про сплату боргу № Ф-2519-50 від 05.02.2019 на суму 8 190,60грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що позивач, яка здійснює адвокатську діяльність та є самозайнятою особою з 15.02.2018 не отримувала доходу від здійснення цієї діяльності, у зв`язку з народженням дитини та доглядом за нею, а тому у позивача відсутня база нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Позивач зазначає, що їй призначена соціальна допомога при народженні дитини, з якої щомісячно проводиться відрахування єдиного внеску, доходу від здійснення адвокатської діяльності вона не отримує, а тому нарахування податковим органом суми єдиного внеску є подвійним оподаткуванням збоку відповідача.

Позивач до зали судового засідання прибула та підтримала вимоги позовної заяви в повному обсязі, з урахуванням відповіді на відзив.

Представник відповідача до зали судового засідання прибув та заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, а також у запереченні на відповідь на відзив. Додатково наголосив, що відповідно до реєстраційних та облікових даних платника податків позивач обліковується в контролюючих органах, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю з основним видом діяльності надання послуг у сфері права (код КВЕД_69.10). Відповідач зазначає, що особи, які проводять незалежну професійну діяльність, зобов`язані сплачувати єдиний соціальний внесок кожного кварталу в розмірі не менше мінімального страхового внеску на місяць. Також зазначив, що як вбачається з витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, право на заняття адвокатською діяльність у позивача не зупинено та не припинено, а тому остання вважається такою, що провадить адвокатську діяльність, в зв`язку з чим ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не поширюється на неї, так як позивач підпадає під дію п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Стосовно твердження позивача, шо їй призначена соціальна допомога при народженні дитини, з якої щомісячно проводиться відрахування єдиного внеску вказав, що ЄСВ нараховано їй, як самозайнятій особі (адвокату), що здійснює незалежну професійну діяльність, а тому вказані нарахування ніяким чином не можуть пов`язуватись з наданою соціальною допомогою.

Представник Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до зали судового засідання не прибув, у клопотанні від 04.04.2019 при вирішенні вказаного позову поклався на розсуд суду, а розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що згідно відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України позивач є адвокатом з 05.01.2015.

Згідно відомостей ГУ ДФС України у Черкаській області Давигора С.А. зареєстрована як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (самозайнята особа), адвокат, що підтверджується копією повідомлення про взяття на облік платника єдиного внеску №062 від 26.08.2015 року та довідкою про взяття на облік платника податків №426 від 25.08.2015 року.

З 15.02.2016 позивач перебувала у відпустці по вагітності і пологах, а в подальшому, по день прийняття судом рішення, у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.

Судом також встановлено, що позивач отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною з 21.05.2018.

08 листопада 2018 року контролюючим органом прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2519-50 у розмірі 5 733,42грн. відповідно до ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове пенсійне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а 05.02.2019 - № Ф-2519-50 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 8 190,60грн.

Вказані вимоги позивач вважає протиправними, у зв`язку з чим звернулася до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 14.1.226 пункту 14.1статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України від 08.07.2010 р. № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VІ).

Відповідно до пункту 5 частини 1, частини 4 статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4, 5, 5-1 та 16 частини першої статті 4 цього Закону (частина 3 статті 6 Закону № 2464-VІ).

За пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно із частиною 8 статті 9 Закону № 2464-VІ платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Як свідчать матеріали справи, позивач обліковується в контролюючому органі, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю з 25.08.2015 року. Основним видом діяльності вказаної особи є зокрема: діяльність у сфері права (код КВЕД_69.10).

З 01.01.2018 року адвокати, що мають статус осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, зобов`язані сплачувати єдиний соціальний внесок кожного кварталу не менше ніж 2457,18 грн до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (19 квітня, 19 липня, 19 жовтня, 19 січня).

За даними інформаційної системи Головного управління за позивачем відкрита інтегрована картка за платежем 71040000 "Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування, осіб та які проводять незалежну професійну діяльність".

За даними інтегрованої картки нарахування позивачеві єдиного соціального внеску здійснено за 3 квартали 2018 року в сумі 5 733,42грн. в тому числі: 819,06грн. - за І квартал (січень - березень), 2457,18грн. - за ІІ квартал (квітень-червень), 2457,18грн. - за ІІІ квартал (липень - вересень).

Суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 4 Закону № 2464 особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті звільняються від сплати єдиного внеску, а також особи, які отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Однак, зазначена норма не застосовується до осіб, які провадять незалежну професійну діяльність до яких і відноситься позивач, а отже позивач мала самостійно нарахувати, обчислити та сплатити єдиний внесок навіть при умові, що нею не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу.

Відповідно до частин 1, 4 статті 25 Закону № 2464 рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У зв`язку з несплатою позивачем суми єдиного внеску відповідачем правомірно сформовані податкові вимоги про сплату боргу № Ф-2519-50 від 08.11.2018 та від 02.02.2019.

При вирішенні даного спору суд взяв до уваги, що відповідно до п.1ч.1 ст.31 Закону України «Про адвокатуру» № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI), право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката (п.1 ч.3 ст. 31 Закону № 5076-VI).

Положеннями ст.32 цього Закону встановлено підстави, за наявності яких припиняється право на заняття адвокатською діяльністю шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Виходячи зі змісту ч, ч. 5, 6 ст.31 Закону № 5076-VI, протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України.

Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України (ч.1 ст.17 Закону № 5076-VI).

Отже, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк.

Натомість, як встановлено у судовому засіданні та згідно до наданого Витягу з єдиного реєстру адвокатів України, адвокатська діяльність позивача є діючою/не зупиненою і такою, що не позбавляє її права займатися професійною діяльністю.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що їй призначена соціальна допомога при народженні дитини, з якої щомісячно проводиться нарахування єдиного внеску, оскільки сплата єдиного внеску з призначеної соціальної допомоги при народженні дитини регулюється Законом України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", а заборгованість у позивача виникла відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", який і визначає платників збору, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до частин 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи ст.2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягаєть задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити - повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст рішення виготовлено 13.05.2019