Справа № 140/468/19
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року

Луцьк

Справа № 140/468/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

за участю представника позивача Комар С.І.,

представника відповідача Сахарчука А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" (надалі - ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН", позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (надалі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22 листопада 2018 року № , № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що інспекторами Головного управління ДФС у м. Києві проведено фактичну перевірку АЗС з магазином, на якій здійснює свою господарську діяльність ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН", що розташована за адресою: м. Київ, вул. Севастопольська, 5, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 31.10.2018 року №1937/26/15/14/41048714. Також інспекторами Головного управління ДФС у м. Києві проведено фактичну перевірку АЗС з магазином, на якій здійснює свою господарську діяльність ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН", що розташована за адресом: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 174-А, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 31.10.2018 року №1929/26/15/14/41048714.

У висновках зазначених актів перевірок контролюючий орган вказав на порушення товариством пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (надалі - Закон №265/95-ВР) у зв'язку з реалізацією нафтопродуктів, які не обліковані за місцем їх реалізації (до перевірок не надано журнали форми №13-НП). У зв'язку з цим на підставі згаданих актів перевірок ГУ ДФС у Волинській області прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 22 листопада 2018 року № до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 17124588,40 грн., а відповідно до податкового повідомлення-рішення від 22 листопада 2018 року № застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 19873327,04 грн.

Позивач не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями та вважає їх такими, що суперечать положенням чинного законодавства та фактичним обставинам справи. Вказує на те, що товариство здійснює належним чином бухгалтерський облік та зберігає первинні документи у бухгалтерії підприємства. Разом з тим, на АЗС з магазином ведеться відповідний облік товарів, що надходять від постачальників на підставі первинних документів (ТТН, накладних), які зберігаються як прихідні документи та не рідше 10 днів передаються для обліку та зберігання у бухгалтерію товариства. При цьому, по місцю реалізації товарів (АЗС з магазином) зберігаються копії документів, що підтверджують прихід товару (ТТН, накладні). Позивач зауважує, що на момент перевірки на АЗС були наявні копії товарно-транспортних накладних, видаткові накладні від постачальників, які надавались інспекторам для перевірки. При цьому зазначає, що сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 20 цього Закону.

Також позивач вказує на дотримання товариством вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Міністерства економіки України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 вересня 2008 року за №805/15496 (надалі - Інструкція №281/171/578/155). У зв'язку з цим на АЗС з магазином товариство складає в кінці кожної зміни змінні звіти форми №17-НП, які також було надано перевіряючим для огляду.

Крім того, позивач зазначає, що робота АЗС з магазином є автоматизованою, тобто використовуються реєстратори розрахункових операцій, які належним чином зареєстровані. Реалізація пального здійснюється через спеціалізований електронний контрольно-касовий апарат для автозаправних станцій АЗС, який забезпечує формування й друк розрахункових та обов'язкових звітних документів на основі даних, які зберігаються в оперативній та фіскальній пам'яті, формування контрольної стрічки в електронні формі і призначений для роботи на автозаправних станціях. ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" у своїй господарській діяльності для обліку розрахункових операцій використовує реєстратор розрахункових операцій (РРО), який повністю відповідає вимогам ст.12 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Позивач наголошує на тому, що звітні документи РРО, а саме Z-звіти, містять всі відомості, зокрема, про фактичні залишки пального у літрах, кожного найменування у кожному з розхідних резервуарів, внесення яких передбачено у змінний звіт АЗС за формою №17-НП. Таким чином, РРО здійснює точний та повний контроль за залишками товарних запасів за місцем їх реалізації.

Звертає увагу на те, що фактично штрафні санкції застосовані до ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями за порушення обліку товару, що не є підставою для накладення на позивача штрафу, передбаченого ст.20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 22 листопада 2018 року № , № протиправними та просить їх скасувати.

Ухвалою від 01 березня 2019 року відкрито провадження у даній справі та постановлено судовий розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.1, том 1).

26.03.2019 за вх. №4660/19 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач не погоджується з даним позовом та вважає його безпідставним з наступних підстав (а.с.83-85, том 1). В обґрунтування своєї позиції вказав, що Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено фактичні перевірки за місцем провадження діяльності ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" та розташування його господарських об'єктів за адресою: м. Київ, вул. Севастопольська, 5, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 31.10.2018 року №1937/26/15/14/41048714 та за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 174-А, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 31.10.2018 року №1929/26/15/14/41048714.

У висновках цих актів перевірок, зокрема, зазначено, що виявлено порушення пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у зв'язку з реалізацією нафтопродуктів, які не обліковані за місцем їх реалізації.

Вказує на те, що актом перевірки №1937/26/15/14/41048714 встановлено, що в період з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року в продаж товариства надійшли паливно-мастильні матеріали (ПММ) без здійснення їх належного обліку за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 8562294,20 грн. Внаслідок цього 22 листопада 2018 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №, яким застосовано штраф у розмірі 17124588,40 грн.

Актом перевірки від 31.10.2018 року №1929/26/15/14/41048714 встановлено, що в період з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року в продаж позивача надійшли ПММ та СВГ (скраплені вуглеводневі гази) без здійснення їх належного обліку за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 9936663,52 грн. Звертає увагу на те, що товариством не було надано для перевірки книгу реєстратора розрахункових операцій та журнал обліку нафтопродуктів, оскільки, як зазначив начальник АЗС у поясненнях, вони перебувають в головному офісі підприємства. У зв'язку з наведеним ГУ ДФС у Волинській області 22.11.2018 року винесло податкове повідомлення-рішення №, яким застосовало до позивача штраф в розмірі 19873327,04 грн.

Представник відповідача зазначає, що в ході проведення перевірок ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" не надало документи та письмові пояснення, що підтверджують відображення у змінному звіті за формою №17-НП та в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП паливно-мастильних матеріалів з розмежуванням власних та переданих на зберігання товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ), які не належать товариству, у розрізі кожного резервуара, журнали обліку талонів на пальне, отримані від ТзОВ "Нафтотрейд Ресурс". А тому на думку відповідача під час перевірок встановлено факт реалізації ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" паливно-мастильних матеріалів кінцевому споживачу без права власності за готівкові (безготівкові) кошти.

Також відповідач вказує на те, що в порушення Технічних вимог до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для автозаправних станцій, затверджених рішенням Державної комісії з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом від 27.06.2002 року №13, позивачем не занесені видаткові накладні до оперативної пам'яті фіскального блока інформації про фактичний об'єм (у літрах) пального кожного найменування, прийнятого у розхідні резервуари.

На підставі вищенаведеного представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що працівниками Головного управління ДФС у м. Києві з 22 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року проведено фактичну перевірку господарської одиниці ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" АЗС з магазином, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Севастопольська, 5, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 31.10.2018 року №1937/26/15/14/41048714 (а.с.10-13, том 1, а.с.10-12, том 2).

Перевіркою, крім іншого, встановлено, що з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року в продаж надішли ПММ без здійснення їх належного обліку за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 8562294,20 грн., в тому числі залишок ПММ в ємкостях АЗС на момент початку перевірки становить 2344425,93 грн. Як зазначено в цьому акті перевірки, в ході проведення перевірки з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року на письмовий запит перевіряючих від 22.10.2018 року представниками підприємства не надано до перевірки журнал обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Таким чином, перевіркою встановлено факт реалізації та наявності в реалізації ПММ не облікованих за місцем їх реалізації та зберігання на загальну суму 8562294,20 грн., що є порушенням пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" із змінами та доповненнями від 06.07.1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР).

На підставі акта перевірки та відповідно до розрахунку фінансових санкцій (а.с.12, том 2) 22 листопада 2018 року ГУ ДФС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення № про застосування до позивача на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР штрафних (фінансових) санкцій у сумі 17124588,40 грн., тобто у подвійному розмірі товарних запасів, щодо яких облік не ведеться у порядку, встановленому законодавством, та здійснюється продаж товарів, які не відображено в такому обліку (а.с.9, том 1).

Також судом встановлено, що працівниками Головного управління ДФС у м. Києві з 22 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року проведено фактичну перевірку господарської одиниці ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" АЗС з магазином, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 174-А, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 31.10.2018 року №1929/26/15/14/41048714 (а.с.49-54, том 1, 3-7, том 2).

Перевіркою, крім іншого, встановлено, що в період її проведення з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року в продаж надійшли ПММ та СВГ без здійснення їх належного обліку за місцем їх реалізації та зберігання на загальну суму 9936663,52 грн., в тому числі залишок ПММ та СВГ в ємкостях АЗС на момент початку перевірки становить 2189573,98 грн. (згідно переліків, що додані до матеріалів перевірки). Як зазначено в цьому акті перевірки, в ході проведення перевірки з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року на письмові запити перевіряючих начальником АЗС не надано журнали обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП та журнал оперативного обліку СВГ за формою №2-ГС. Крім того, в ході перевірки не надано змінний звіт оператора за формою №14-ГС. Таким чином, перевіркою встановлено факт реалізації та наявності в реалізації ПММ та СВГ не облікованих належним чином за місцем їх реалізації та зберігання на загальну суму 9936663,52 грн., що є порушенням пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

На підставі цього акта перевірки та відповідно до розрахунку фінансових санкцій (а.с.9, зворот, том 2) 22 листопада 2018 року ГУ ДФС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення № про застосування до позивача на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР штрафних (фінансових) санкцій у сумі 19873327,04 грн., тобто у подвійному розмірі товарних запасів, щодо яких облік яких не ведеться у порядку, встановленому законодавством, та здійснюється продаж товарів, які не відображено в такому обліку (а.с.48, том 1).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Так пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Відповідальність за невиконання цього обов'язку встановлена статтею 20 Закону №265/95-ВР, якою закріплено, що до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Таким чином, вказана норма передбачає відповідальність саме за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Національним положенням (стандартом) є затверджене наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку "Запаси" (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за №751/4044, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Положення (стандарт) 9), яким визначено методологічний засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності.

Правові ж засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України від 16.07.1999 №996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності.

Відповідно до приписів частин 1, 2 та 5 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

Відповідно до статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Отже, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

В свою чергу, законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб'єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" покладено на уповноважену особу.

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Аналогічні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №825/10/17, які в згідно з ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) враховуються судом при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин.

Перевіряючи правильність оцінки відповідачем обставин, за якими він визначив склад правопорушення, передбаченого пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, та наявність підстав для застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 20 цього Закону, судом взято до уваги, що єдиний порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком нафтопродуктів (усіх типів, марок і видів (залежно від масової частки сірки) визначено Інструкцією №281/171/578/155. Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Порядок приймання і відпуску нафтопродуктів на АЗС визначений у пункті 10 Інструкції №281/171/578/155. Відповідно до підпунктів 10.2.1, 10.2.10 пункту 10.2 цієї Інструкції приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками АЗС за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними ТТН у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. На підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП (додаток 14).

За умовами підпункту 10.3.1.3 пункту 10.3 Інструкції №281/171/578/155 облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1442 "Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку.

Тобто, законодавством визначено можливість розрахунку за придбані у роздріб нафтопродукти як у готівковій формі, так і з використанням відомостей на відпуск, талонів, платіжних карток, смарт-карток (паливних карток).

Як визначено підпунктами 10.3.1.1, 10.3.2.1, 10.3.3.2, 10.3.4.2 пункту 10.2 Інструкції №281/171/578/155 розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року №1315.

Відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП (додаток 16).

Заправлення за талонами та відпуск нафтопродуктів за платіжними картками відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

Згідно з пунктом 10.4 Інструкції №281/171/578/155 на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС №17-НП. Під час приймання-передавання зміни оператори АЗС: визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи "обліковий залишок попередньої зміни"), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами, та кількості відпущених за зміну нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок); вимірюють загальний рівень нафтопродуктів і рівень підтоварної води в кожному резервуарі та за результатами вимірювань визначають об'єм нафтопродуктів (фактичний залишок); роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виконаних розрахункових операцій, що заносяться до фіскальної пам'яті; передають залишок готівки; перевіряють наявність та фіксацію у місцях, передбачених експлуатаційним документом, свинцевих пломб з відбитком повірочного тавра та відповідність відбитку цих тавр у формулярах на ПРК, ОРК.

У разі встановлення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі в границях відносної похибки методу вимірювання маси згідно з ГОСТ 26976 зміна передається і приймається за обліковим залишком нафтопродукту. Перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення фіксується у змінному звіті. У разі перевищення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі понад зазначених норм керівництво повинно вжити заходів щодо проведення позачергової інвентаризації. До встановлення обставин перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення обліковий залишок не корегується.

Після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою №17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС.

Після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

Фактичні залишки нафтопродуктів на АЗС мають відповідати обліковим залишкам надходження нафтопродуктів за певний проміжок часу, що підтверджені відповідними документами (ТТН), змінного звіту АЗС за формою №17-НП, за вирахуванням кількості відпущених нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників паливно-роздавальних колонок. Обсяг реалізації нафтопродуктів, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касових апаратів за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу.

Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №826/18483/13-а.

Як передбачено п.16.1 Інструкції №281/171/578/155, матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою N 17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.

Згідно з п. 16.2 Інструкції №281/171/578/155 бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ПРК, ОРК з попередньої зміни, звіти про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі №17-НП, та надходження готівки. Зроблені під час перевірки змінних звітів виправлення засвідчуються підписами операторів АЗС, керівника АЗС та головного бухгалтера або за його дорученням іншим працівником бухгалтерської служби підприємства.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що облік руху нафтопродуктів за марками і видами ведуть матеріально відповідальні особи АЗС, відповідно первинні документи знаходяться на зберіганні у таких осіб, а також у бухгалтерських службах підприємства.

На підтвердження організації порядку бухгалтерського обліку позивач надав суду наказ №1 від 02 січня 2018 року "Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику підприємства на 2018 рік", пунктом 7 якого зобов'язано відповідальних працівників АЗС не рідше 1 разу на 10 днів передавати звіт про рух товарів на торговій точці відповідальному працівнику бухгалтерії; до звіту додаються всі первинні документи, що підтверджують рух товарів; зобов'язано забезпечити зберігання первинних документів в бухгалтерській службі відповідно до п.6.2 Положення №88 (а.с.18-23, том 2).

Як слідує з вищенаведених актів перевірок, контролюючий орган зробив висновок про порушення ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" обліку нафтопродуктів на АЗС у зв'язку з тим, що під час перевірок не було надано журналів обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП, а також журналу оперативного обліку СВГ за формою №2-ГС та змінного звіту оператора за формою №14-ГС, про що додатково вказано в акті фактичної перевірки від 31.10.2018 року №1929/26/15/14/41048714.

На переконання суду, контролюючий орган дійшов помилкового висновку про реалізацію позивачем нафтопродуктів, які не обліковані за місцем їх реалізації, оскільки під час перевірок працівниками товариства надано податковому органу всі наявні на АЗС документи, що підтверджують облік товару (палива) на підприємстві. При цьому, на думку суду, ненадання працівниками АЗС під час перевірок журналів обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП у зв'язку з їх перебуванням та зберіганням в бухгалтерській службі підприємства не є порушенням обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

На підтвердження здійснення товариством обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на вищенаведених АЗС з дотриманням встановленого законодавством порядку позивачем надано суду наступні копії первинних документів: договір №11/06/18 купівлі-продажу від 11.06.2018 року (а.с.105-106, том 1); договір зберігання №24/11 від 24.11.2017 року з додатками (а.с.107-135, том 1); по АЗС з магазином за адресою: м. Київ, вул. Севастопольська, 5: акти приймання-передачі майна (на зберігання) до договору зберігання №24/11 від 24 листопада 2017 року за період з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року (а.с.136-145, том 1); товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) (форма №1-ТТН) за період з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року (а.с.146-155, том 1); акти приймання-передачі майна (зі зберігання) до договору зберігання №24/11 від 24 листопада 2017 року за період з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року (а.с.156-165, том 1); видаткові накладні за період з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року (а.с.166-175, том 1); журнал обліку надходження нафтопродуктів на АЗС №09-55 Севастопольська площа №5 (форма №13-НП) за період з 01.09.2018 року по 30.10.2018 року (а.с.37-47, 176-192, том 1); змінні звіти форми №17-НП за період з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року (а.с.15-36, том 1); по АЗС з магазином за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 174-А: акти приймання-передачі майна (на зберігання) до договору зберігання №24/11 від 24 листопада 2017 року за період з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року (а.с.193-202, том 1); товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) (форма №1-ТТН) за період з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року (а.с.203-220, том 1); акти приймання-передачі майна (зі зберігання) до договору зберігання №24/11 від 24 листопада 2017 року за період з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року (а.с.221-230, том 1); видаткові накладні за період з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року (а.с.231-240, том 1); журнал обліку надходження нафтопродуктів на АЗС №09-34 вул. Академіка Заболотного, 174-А (форма №13-НП) за період з 01.09.2018 року по 05.11.2018 року (а.с.66-78, 241-250, том 1); змінні звіти форми №17-НП за період з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року (а.с.55-65, том 1).

З наведених документів слідує, що товариство веде належним чином облік товарних запасів (палива) за місцем їх реалізації з дотриманням встановленого законодавством порядку, при цьому надані документи підтверджують походження нафтопродуктів, кількісний облік та рух нафтопродуктів на АЗС, в тому числі і їх надходження, що відображено у журналах форми №13-НП.

Щодо ненадання товариством під час перевірки на АЗС з магазином, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 174-А, журналу оперативного обліку СВГ (скраплених вуглеводневих газів) за формою №2-ГС та змінного звіту оператора за формою №14-ГС, то суд зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що позивач здійснює реалізацію на АЗС нафтопродуктів, в тому числі і скрапленого газу LPG (Liquified Petroleum Gas - зріджений нафтовий газ), отриманим під час добування та переробки нафти.

Як визначено в Інструкції №281/171/578/155, нафтопродукт - продукт, отриманий під час перероблення нафти, газового конденсату або їх суміші, за винятком продуктів нафтохімії.

Судом встановлено, що позивач відносить в своєму обліку газ LPG до нафтопродуктів, який обліковується у змінних звітах за формою №17-НП та в журналах обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП, а тому за відсутності журналу оперативного обліку СВГ (скраплених вуглеводневих газів) за формою №2-ГС та змінного звіту оператора за формою №14-ГС суд не вбачає у діях ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" складу правопорушення, передбаченого пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР під час реалізації газу LPG, оскільки останній обліковується на підприємстві на підставі підтверджуючих про це документів.

У відзиві на позов представник відповідача зазначає, що під час перевірок встановлено факт реалізації ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" паливно-мастильних матеріалів кінцевому споживачу без права власності за готівкові (безготівкові) кошти, оскільки ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" не надало документи та письмові пояснення, що підтверджують відображення у змінному звіті за формою №17-НП та в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП паливно-мастильних матеріалів з розмежуванням власних та переданих на зберігання товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ), які не належать товариству, у розрізі кожного резервуара, журнали обліку талонів на пальне, отримані від ТзОВ "Нафтотрейд Ресурс".

З цього приводу суд звертає увагу на те, що товариство реалізує через мережу АЗС нафтопродукти, які отримані, зокрема, від ТзОВ "Нафтотрейд Ресурс" відповідно до умов договору №11/06/18 купівлі-продажу від 11 червня 2018 року (а.с.105-106, том 1) та договору зберігання №24/11 від 24 листопада 2017 року та додатків №1, №2, №3 від 24.11.2017 року до нього, додатку №1 (нова редакція) від 31.08.2018 року (а.с.107-135, том 1).

Відповідно до пункту 1.1 договору №11/06/18 купівлі-продажу від 11 червня 2018 року Продавець (ТзОВ "Нафтотрейд Ресурс") зобов'язується передати у власність Покупця (ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН") нафтопродукти в асортименті, в подальшому викладенні іменовані товар, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах даного договору.

Приймання-передача товару по кількості та якості здійснюється представниками обох сторін, згідно наданих продавцем супровідних документів на товар (п.3.2 цього Договору).

Як передбачено пунктом 1.1 договору зберігання №24/11 від 24 листопада 2017 року, Зберігач (ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН") зобов'язується зберігати нафтопродукти в асортименті, в подальшому іменовані - майно, передане йому Поклажодавцем (ТзОВ "Нафтотрейд Ресурс"), і повернути це майно уповноваженим представникам Поклажодавця в цілісності на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до пункту 2.1 цього договору асортимент та кількість майна, що передається на зберігання, погоджується сторонами в актах приймання-передачі на кожну окрему товарну партію майна.

Майно вважається переданим на зберігання з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна. При цьому, право власності на майно до Зберігача не переходить (п.1.2 цього Договору).

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що пунктом 4.1.4 цього договору передбачено, що Зберігач зобов'язується відпускати зі зберігання майно уповноваженим представникам Поклажодавця (в тому числі безготівковим клієнтам Поклажодавця), при пред'явленні ними старт-карти, картки на пальне, паливних карток, відомості, тощо, шляхом заправки вказаних ними транспортних засобів, з одночасним проведенням такого відпуску через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, з роздрукуванням відповідних розрахункових документів.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до пунктів 4.4.3, 4.4.4 Зберігач має право: змішувати майно Поклажодавця з іншими нафтопродуктами тієї ж марки та якості, що знаходяться у Зберігача в одному резервуарі для зберігання нафтопродуктів; використовувати майно, передане йому на зберігання, у власній господарській діяльності, до моменту отримання вимоги про повернення майна зі зберігання від уповноважених представників Поклажодавця.

З вищенаведеного слідує, що ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" через мережу АЗС може здійснювати реалізацію як власних нафтопродуктів, так і тих, які передані на зберігання (в тому числі і за готівку), що не є порушенням умов вищенаведених договорів. У зв'язку з цим суд не бере до уваги твердження контролюючого органу про те, що позивачем не надано підтверджуючі документи на реалізовано майно. До того ж, суд звертає увагу на те, що такими підтверджуючими документами можуть бути як товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, акти приймання-передачі тощо, що підтверджують постачання товару відповідно до умов договору №11/06/18 купівлі-продажу від 11 червня 2018 року, так і товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, акти приймання-передачі тощо, що підтверджують передачу та реалізацію цих товарів відповідно до умов договору зберігання №24/11 від 24 листопада 2017 року. При цьому, розмежування товару як власного, так і переданого на зберігання не впливає на факт наявності у позивача підтверджуючих документів на цей товар. Крім того, дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться підприємством до змінних звітів АЗС за формою №17-НП, а реалізація пального здійснюється через спеціалізований електронний контрольно-касовий апарат для автозаправних станцій АЗС, який забезпечує формування й друк розрахункових та обов'язкових звітних документів на основі даних, які зберігаються в оперативній та фіскальній пам'яті, формування контрольної стрічки в електронні формі і призначений для роботи на автозаправних станціях.

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами копії документів, суд дійшов висновку про відсутність у матеріалах справи документальних доказів, які засвідчують факти реалізації на АЗС позивача нафтопродуктів, що не обліковані у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі аналізу норм чинного законодавства та обставин, встановлених письмовими доказами, суд дійшов висновку, що підстави для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у зв'язку із реалізацією товарів, які не обліковані у встановленому порядку, відсутні. Відтак, податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 22 листопада 2018 року №, № є протиправними та підлягають скасуванню. Таким чином, позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи те, що суд задовольняє позов повністю, тому за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь ТзОВ "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" слід стягнути судовий збір в сумі 19210,00 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення від 20 лютого 2019 року №4449 (а.с.2).

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 22 листопада 2018 року № , № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" (43010, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кременецька, будинок 38, ) судовий збір у розмірі 19210,00 грн. (дев'ятнадцять тисяч двісті десять гривень 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН" (43010, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кременецька, будинок 38, ).

Відповідач - Головне управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ).

Повне рішення суду буде складено 16 травня 2019 року.

Суддя В.Д. Ковальчук