Справа № 440/507/19
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/507/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дубінчина О.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Акатової А.Г.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі - позивач, ОСОБА_1/ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради /далі - відповідач/ про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради №16 від 25 січня 2019 року "Про виведення зі складу прийомної сім'ї подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1" /а.с. 6-16/.

В обґрунтування заявленої вимоги позивач зазначив, що оскаржуваним рішенням виведено зі складу прийомної сім'ї подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказане рішення прийнято у зв'язку із тим, що ОСОБА_5 самовільно бродяжив містом та його перебування поза прийомною сім'єю становить загрозу його життю та здоров'ю. До участі в засіданні Комісії з питань захисту дитини Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 24 січня 2019 року, на якому рекомендували прийняти оскаржуване рішення, позивача не запросили та засідання у зв'язку з його неявкою не відклали на інший день, чим порушено приписи пункту 8 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини. Малолітньому ОСОБА_5 не надана можливість бути заслуханим з питання виведення його зі складу прийомної сім'ї у відповідності до частини другої статті 8 Конвенції про права дитини та не враховано його бажання. Також відповідачем не взята до уваги інформація провідного фахівця із соціальної роботи Полтавського міського центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді від 19 грудня 2018 року та при винесенні оскаржуваного рішення не отримано від служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Полтаві ради висновок «Про доцільність роз'єднання дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які між собою є рідними братами та сестрами». Крім того, відсутні законодавчі підстави для вибуття дитини зі складу прийомної сім'ї.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 40-45/ зазначив, що позивач був повідомлений про засідання Комісії з питань захисту дитини Шевченківської районної у м. Полтаві ради 24 січня 2019 року, що підтверджується його письмовими поясненнями від 24 січня 2019 року, та був присутній на засіданні Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради при прийнятті рішення №16 від 25 січня 2019 року. Оскаржуване рішення прийнято у зв'язку із втечею малолітнього ОСОБА_5, який пішов з дому 23 січня 2019 року о 14:30 год та був знайдений і повернутий додому о 21:30 год, що за великого снігопаду та температури повітря -8 оС поставило життя та здоров'я дитини у реальну небезпеку. З 2016 року по 2019 рік ОСОБА_5 шість разів самовільно залишав родину та бродяжив містом без відома батьків, що дає підстави вважати, що поведінка дитини не передбачувана, прийомні батьки не мають належного впливу, робота з психологами не приносить бажаних результатів та між дитиною та батьками-вихователями відсутнє взаєморозуміння. А відтак, у відповідача були наявні підстави для прийняття рішення про виведення зі складу прийомної сім'ї ОСОБА_5.

У відповіді на відзив /а.с.83-90/ позивач вказав, що його повідомили лише про те , що розгляд питання про виведення зі складу прийомної сім'ї ОСОБА_5 відбудеться на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини, проте про дату та час засідання його не повідомили, у зв'язку з чим було порушено його право приймати участь у вирішенні питання щодо подальшого перебування ОСОБА_5 у прийомній сім'ї та захистити права й інтереси дитини. Оскаржуване рішення є передчасним, адже з ОСОБА_5 опрацьовано ряд методик, спрямованих на коригування його поведінки та визначення його психоемоційного стану, що поступово дає позитивний результат та кількість втеч істотно скоротилася. Неправдивою є інформація щодо відсутності у позивача впливу на малолітнього ОСОБА_5. Виведення ОСОБА_5 зі складу сім'ї не матиме позитивного наслідку для нього, оскільки він потребує більшої уваги та проведення більшої роботи над його вихованням і формуванням його особистості.

У запереченнях /а.с.116-118/ відповідач наголосив, що твердження позивача про передчасність рішення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради №16 від 25 січня 2019 року "Про виведення зі складу прийомної сім'ї подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1" є безпідставним, оскільки рішення прийнято у зв'язку із черговою втечею малолітнього ОСОБА_5, яка становила загрозу його життю та здоров'ю у зв'язку із складними погодними умовами.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши вступне слово учасників справи та дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини третьої статті 52 Конституції України утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу.

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, визначає Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» №2342-IV від 13 січня 2005 року (далі - Закон №2342-IV).

Згідно зі статтею 3 цього Закону основними засадами державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, є: створення умов для реалізації права кожної дитини на виховання в сім'ї; виховання та утримання дітей за принципом родинності; забезпечення пріоритету форм влаштування; створення умов для надання психологічної, медичної та педагогічної допомоги тощо.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 6 Закону №2342-IV за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідний орган опіки та піклування вживає вичерпних заходів щодо влаштування дитини в сім'ї громадян України - на усиновлення, під опіку або піклування, у прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу.

Порядок передачі дітей на усиновлення, виховання та спільне проживання в прийомні сім'ї або дитячі будинки сімейного типу затверджується Кабінетом Міністрів України.

Керуючись постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дитячий будинок сімейного типу» № 564 від 26 квітня 2002 року, Виконавчий комітет Полтавської міської ради прийняв рішення №167 від 17 листопада 2014 року «Про створення дитячого будинку сімейного типу подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в м. Полтаві» /а.с.72/.

25 листопада 2014 року рішенням Виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради №288 до дитячого будинку сімейного типу подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на виховання та спільне проживання влаштовано з 01 грудня 2014 року дітей, позбавлених батьківського піклування, які знаходяться на первинному обліку служби у справах дітей Олександріївського району Кіровоградської області, а саме: ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_11 (ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_5), ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_6) /а.с.73/.

На виконання вказаних рішень між Виконавчим комітетом Полтавської міської ради та батьками-вихователями ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено Угоду про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу №6 від 01 грудня 2014 року /а.с. 74-76/.

За визначеннями, наведеними у статтях 256-1, 256-2 та 256-3 Сімейного кодексу України (далі - СК України), прийомна сім'я - сім'я, яка добровільно взяла на виховання та спільне проживання від одного до чотирьох дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування. Прийомні батьки - подружжя або особа, яка не перебуває у шлюбі, які взяли для спільного проживання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування. Прийомні батьки несуть обов'язки по вихованню та розвитку дітей, передбачені статтею 150 цього Кодексу. Прийомні батьки є законними представниками прийомних дітей і діють без спеціальних на те повноважень як опікуни або піклувальники. Прийомні діти - діти-сироти і діти, позбавлені батьківського піклування, влаштовані на виховання та спільне проживання до прийомної сім'ї.

Частинами першою - четвертою статті 256-4 СК України передбачено, що рішення про створення прийомної сім'ї приймається районною, районною в містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, виконавчим комітетом міської (міст республіканського Автономної Республіки Крим і міст обласного значення) ради в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Між прийомними батьками та органом, який прийняв рішення про створення прийомної сім'ї, на основі типового договору укладається договір про влаштування дітей до прийомної сім'ї. Орган, який прийняв рішення про створення прийомної сім'ї, зобов'язаний контролювати виконання прийомними батьками своїх обов'язків щодо виховання та утримання дітей. Положення про прийомну сім'ю та типовий договір про влаштування дітей до прийомної сім'ї затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 5 та 6 Положення про прийомну сім'ю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 565 від 26 квітня 2002 року (далі - Положення № 565), рішення про утворення прийомної сім'ї приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчими органами міських, районних у містах (в разі утворення) рад на підставі заяви сім'ї або окремої особи, які виявили бажання утворити прийомну сім'ю, за поданням відповідного висновку служби у справах дітей районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах (в разі утворення) рад про можливість утворення прийомної сім'ї за результатами проходження курсу підготовки і рекомендацією відповідного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. На підставі рішення про утворення прийомної сім'ї між прийомними батьками та органом, який прийняв рішення про її утворення, укладається договір про влаштування дітей до прийомної сім'ї на виховання та спільне проживання за формою згідно з додатком.

На підставі наведених норм Виконавчим комітетом Полтавської міської ради прийнято рішення №153 від 30 липня 2018 року «Про переведення дитячого будинку сімейного типу подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у м. Полтава в статус прийомної сім'ї» /а.с.77/ та з прийомними батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено Договір про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сім'ї шляхом переведення дитячого будинку сімейного типу подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у м. Полтаві в статус прийомної сім'ї №15 від 15 серпня 2018 року /а.с. 78-79/.

За умовами вказаного договору (пункт 1) прийомні батьки зобов'язуються: 1) створити належні умови для всебічного розвитку дітей, одержання ними освіти, підготовки до самостійного життя та праці; 2) захищати права та інтереси дітей; 3) проводити щороку медичне обстеження дітей та виконувати рекомендації лікарів-спеціалістів; 4) співпрацювати з Полтавським міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді у ході здійснення соціального супроводження відповідно до порядку соціального супроводження прийомних сімей; 5) у разі виникнення в прийомній сім'ї несприятливих умов для утримання, виховання і навчання прийомних дітей повідомляти про це службу у справах дітей Шевченківської районної у м. Полтаві ради; 6) у роботі з дітьми дотримуватись вимог законодавства України про захист інтересів дітей та охорону дитинства; 7) співпрацювати з місцевими службами у справах дітей та соціальними службами, залучати спеціалістів до вирішення проблемних питань; 8) використовувати в повному обсязі та за призначенням державну соціальну допомогу, надану дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, які виховуються в прийомній сім'ї, на забезпечення їх повноцінного харчування, утримання, виховання, розвитку і освіти;9) сприяти установленню контакту між дітьми, які виховуються у прийомній сім'ї, та кандидатами в усиновлювачі, яких направила служба у справах дітей за місцем взяття дитини на місцевий, регіональний чи централізований облік дітей, які можуть бути усиновлені. У разі створення перешкод громадянам України в усиновленні дітей розглядається питання про припинення дії договору з прийомними батьками; 10) забезпечувати право дитини на свободу світоогляду та віросповідання; 11) підвищувати свою кваліфікацію у сфері виховання дітей тощо.

23 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області із повідомленням про зникнення дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, близько о 14:30 год. На підставі цього повідомлення порушено кримінальне провадження 0000221, яке зареєстровано 23 січня 2019 року о 20:08, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань /а.с.27/.

Листом №520/115/101/04 від 24 січня 2019 року Полтавський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області звернувся до заступника голови Шевченківської районної у місті Полтаві ради з питань діяльності виконавчого органу ОСОБА_12 з проханням взяти до відома інформацію та провести відповідну перевірку у зв'язку з наступними обставинами: 23 січня 2019 року о 19:08 до Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_5 зник. Його було знайдено на прилеглій до будинку, де він мешкає, території. Зі слів хлопчика, він не хотів йти додому та тривалий час, майже 2 години, сидів на засніженій місцевості під відкритим небом. Також у листі повідомлено, що малолітній ОСОБА_5 неодноразово тікав з будинку сімейного типу, зокрема 28 листопада 2018 року /а.с.51/.

24 січня 2019 року ОСОБА_1 Службі у справах дітей Шевченківського району м. Полтави пояснив, що прийомна дитина ОСОБА_5 не з'явився на заняття до художньої школи о 15:00 год та блукав містом. О 18:00 год він прийшов до художньої школи, щоб забрати прийомного сина, та виявив, що ОСОБА_5 не було на заняттях. До 19:00 год він самостійно здійснював пошуки ОСОБА_5, після чого, врахувавши складні погодні умови та пізній час, повідомив поліцію про зникнення дитини. Близько о 21:30 год. ОСОБА_5 знайшли працівники поліції та повернули в родину. Свою поведінку ОСОБА_5 не пояснює та намагається вигадати неправду; його як батька хвилює майбутнє сина та непрогнозовані самовільні втечі /а.с. 50/.

Розглянувши повідомлення відділу поліції від 24 січня 2019 року та пояснення прийомного батька ОСОБА_1, Комісія з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради вирішила рекомендувати Виконавчому комітету прийняти рішення про виведення зі складу прийомної сім'ї подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.47-49/.

Рішення обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 без дозволу прийомних батьків не з'явився на заняття до художньої школи та самовільно бродяжив містом; його поведінка викликає стурбованість, вона непередбачувана, прийомні батьки не мають впливу на хлопчика, перебування дитини поза прийомною сім'єю становить загрозу його життю та здоров'ю.

Керуючись Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», пунктом 11 постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки і піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», підпунктом 4 пункту "б" частини першої та частиною четвертою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Виконавчий комітет Шевченківської районної у місті Полтаві ради на підставі рішення Комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 24 січня 2019 року прийняв рішення №16 від 25 січня 2019 року «Про виведення зі складу прийомної сім'ї подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1» /а.с.120-121/.

В якості мотиву прийняття рішення виконавчий комітет зазначив, що дитина схильна до бродяжництва, її перебування поза прийомною сім'єю становить загрозу життю та здоров'ю.

В акті від 25 січня 2019 року зафіксовано, що на виконання рішення Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради №16 від 25 січня 2019 року у приміщенні прийомних батьків з малолітнім ОСОБА_5 25 січня 2019 року проведено бесіду щодо його подальшого влаштування до НЗ «ЦСПРДПОР», однак хлопчик категорично відмовився покидати приміщення та висловив бажання і надалі залишатися з прийомними батьками та обіцяв більше не тікати /а.с.33/.

Не погодившись із рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради №16 від 25 січня 2019 року та врахувавши бажання ОСОБА_5 залишитися у родині, позивач в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про визнання рішення протиправним та його скасування.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.

Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, служба у справах дітей негайно після отримання повідомлення про безпосередню загрозу життю або здоров'ю дитини разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, фахівцем із соціальної роботи, представниками закладу охорони здоров'я проводить оцінку рівня безпеки дитини згідно з додатком 10. До проведення оцінки рівня безпеки дитини можуть бути додатково залучені уповноважені суб'єкти в межах своїх повноважень.

У разі виявлення (підтвердження) за результатами оцінки рівня безпеки дитини фактів безпосередньої загрози її життю або здоров'ю та потреби у вжитті невідкладних заходів до забезпечення її безпеки дитина може бути невідкладно направлена до закладів охорони здоров'я для обстеження стану її здоров'я, надання необхідної медичної допомоги в стаціонарних умовах та документування фактів жорстокого поводження з нею або тимчасово влаштована відповідно до пункту 31 цього Порядку.

Після вжиття невідкладних заходів до забезпечення безпеки дитини служба у справах дітей в той же день подає районній, районній у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органу міської, районної у місті (в разі утворення) ради, сільській, селищній раді об'єднаної територіальної громади клопотання про невідкладене відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Після надходження клопотання уповноважена особа районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади протягом одного дня розглядає порушене питання та приймає відповідне рішення.

У разі надходження та підтвердження інформації про загрозу життю або здоров'ю дитини, яка проживає на території села, селища, виконавчий орган відповідної сільської, селищної ради протягом одного календарного дня приймає рішення про невідкладне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, забезпечує її тимчасове влаштування та в день відібрання дитини письмово повідомляє про це службі у справах дітей.

Про відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує органи прокуратури за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав, про відібрання дитини в матері, батька без позбавлення батьківських прав.

Судовим розглядом встановлено, що оцінка рівня безпеки дитини не проводилася та відповідний акт за її результатами не складався, а відтак виникнення безпосередньої загрози життю або здоров'ю ОСОБА_5 у встановлений законодавством спосіб не підтверджено.

Крім того, пунктами 6 та 7 Положення про прийомну сім'ю встановлено, що на підставі рішення про утворення прийомної сім'ї між прийомними батьками та органом, який прийняв рішення про її утворення, укладається договір про влаштування дітей до прийомної сім'ї на виховання та спільне проживання за формою згідно з додатком.

Дія договору припиняється у разі виникнення у прийомній сім'ї несприятливих умов для виховання дітей та спільного проживання (тяжка хвороба прийомних батьків, зміна їх сімейного стану, відсутність взаєморозуміння батьків з дітьми, конфліктні стосунки дітей), невиконання прийомними батьками обов'язків щодо належного виховання, розвитку та утримання дітей, порушення схеми антиретровірусної терапії дитини, повернення дітей рідним батькам (опікуну, піклувальнику, усиновителю), досягнення дитиною повноліття, досягнення батьками пенсійного віку, виявлення обставин щодо навмисного виведення дитини з прийомної сім'ї з метою усиновлення її іноземцями, за винятком ситуацій, якщо іноземець є родичем дитини, за згодою сторін та з інших причин, передбачених договором, а також за наявності обставин, зазначених у статті 212 Сімейного кодексу України.

Дія договору також припиняється у разі, коли прийомним батькам або членам сім'ї, з якими вони проживають на спільній житловій площі, у тому числі малолітнім та неповнолітнім дітям, діагностовано захворювання, зазначені в абзаці одинадцятому пункту 14 цього Положення.

Контроль за виконанням договору, а також за умовами проживання, виховання прийомних дітей здійснюють місцеві служби у справах дітей і органи опіки та піклування районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих комітетів міських рад.

Підстави припинення дії договору, які вказані у Положенні про прийомну сім'ю, передбачені у пункті 5 Договору про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сім'ї №15 від 15 серпня 2018 року, укладеного між Виконавчим комітетом Полтавської міської ради та прийомними батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Так, пунктом 5 цього договору визначено, що дія договору припиняється у разі: 1) виникнення у прийомній сім'ї несприятливих умов для виховання дітей та спільного проживання (тяжка хвороба прийомних батьків, зміна їх сімейного стану, відсутність взаєморозуміння батьків з дітьми, конфліктні стосунки дітей); 2) невиконання прийомними батьками обов'язків щодо належного виховання, розвитку та утримання дітей, порушення схеми антиретровірусної терапії дитини; 3) повернення дітей рідним батькам (опікуну, піклувальнику, усиновителю); 4) досягнення дитиною повноліття; 5) досягнення батьками пенсійного віку; 6) виявлення обставин щодо невмисного виявлення дитини з прийомної сім'ї з метою усиновлення її іноземцями, за винятком ситуацій, якщо іноземець є родичем дитини; 7) за згодою сторін; 8) з інших причин, передбачених договором; 9) за наявності обставин, зазначених у статті 212 Сімейного кодексу України;10) у разі, коли прийомним батькам або членам сім'ї, з якими вони проживають на спільній житловій площі, у томі числі малолітнім та неповнолітнім дітям, діагностовано захворювання, зазначені в абзаці одинадцятому пункту 14 Положення про прийомну сім'ю.

Відповідно до пункту 6 Договору про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сім'ї №15 від 15 серпня 2018 року у разі порушення або неналежного виконання умов цього договору кожна із сторін має право звернутися до суду.

Судовим розглядом встановлено, що позов про розірвання договору про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сім'ї №15 від 15 серпня 2018 року (в частині виховання ОСОБА_5) до суду не подавався та питання існування підстав для припинення дії договору (в частині виховання ОСОБА_5) в судовому порядку не розглядалося , а відтак такий договір є чинним в повному обсязі.

За таких обставин рішення №16 від 25 січня 2019 року «Про виведення зі складу прийомної сім'ї подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1» прийнято не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені законодавством України.

Відповідно до положень статті 17 Закону №2342-IV Центри соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді надають юридичну, психологічну та соціальну допомогу дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, особам із їх числа, а також їх біологічним батькам, опікунам, піклувальникам, прийомним батькам, батькам-вихователям, усиновлювачам та наставникам.

Згідно із пунктом 21 Положення № 565 раз на рік місцева служба у справах дітей готує звіт про стан виховання, утримання і розвитку дітей у прийомній сім'ї на основі інформації, що надається соціальним працівником, який здійснює соціальне супроводження родини, вихователем дошкільного навчального закладу або класним керівником загальноосвітнього навчального закладу, де навчається дитина, дільничним лікарем-педіатром, дільничним інспектором місцевого відділку поліції.

На виконання викладених норм Закону №2342-IV та Положення № 565 прийомним батькам ОСОБА_4 надавались рекомендації психологів Полтавського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ОСОБА_13 та ОСОБА_14 /а.с.93-97/ та проводилися перевірки умов виховання, утримання та розвитку дітей-вихованців.

Судом досліджено звіти про стан виховання, утримання та розвитку дітей-вихованців у дитячому будинку сімейного типу подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (прийомної сім'ї) за 2015 - 2018 роки /а.с.107-112/ та встановлено, що у них не відображено відомостей на підтвердження невиконання прийомними батьками рекомендацій фахівців та обов'язків, передбачених пунктом 1 Договору про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сім'ї №15 від 15 серпня 2018 року .

Натомість, із вказаних звітів вбачається, що умови проживання в будинку задовільні, діти мають окремі кімнати для хлопчиків та дівчат, окремі ліжка, письмові столи та мають все необхідне для гармонійного розвитку, навчання та проживання. Також зазначено, що батьки контактні, відповідальні, завжди прислуховуються до рекомендацій спеціалістів служби у справах дітей, медичних та педагогічних працівників, приймають активну участь у заходах для дітей, відвідують батьківські збори у школах тощо. Незважаючи на всі труднощі та проблеми, батьки -вихователі дбають про здоров'я та освіту дітей та забезпечують їх всім необхідним для нормального та гармонійного фізичного та психологічного розвитку та прикладають максимум зусиль, щоб сформувати у дітей відповідні життєві навички, які необхідні для самостійного життя. Подружжя ОСОБА_4 у 2016 та 2018 роках пройшли курси підвищення кваліфікації прийомних батьків в Полтавському обласному Центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та отримали сертифікати.

Стосовно ОСОБА_5 у досліджених судом звітах зазначено, що він має всі належні соціально побутові умови для навчання, виховання та гармонійного розвитку (забезпечений одягом, взуття, повноцінним харчуванням, предметами особистої гігієни, канцтоварами, окремим ліжком, місцем для зберігання особистих речей, доступ до комп'ютера та інтернету тощо), що він товариський, неконфліктний, має середній рівень особистості та загального розумового розвитку, фізично розвинений, до навчання ставиться старанно, володіє необхідними емпіричними методами пізнання та користується такими знаннями в житті, уміє висловлювати свою думку, самостійно аналізувати та робити висновки, з ним працює психолог.

Таким чином, відповідач не довів суду, що неодноразове самовільне залишення ОСОБА_5 родини пов'язане з неналежним виконанням прийомними батьками взятих на себе зобов'язань за умовами Договору про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сім'ї №15 від 15 серпня 2018 року та за нормами Сімейного кодексу України, ЗаконуУкраїни «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та Положення про прийомну сім'ю.

Водночас матеріали справи підтверджують, що поведінка ОСОБА_5 (періодичні самовільні втечі) може бути проявом особистісних особливостей прийомної дитини та може бути усунута проведенням корекційної роботи з ним в спеціалізованому закладі.

Так, листом №01-2-05/188 від 24 січня 2019 року Полтавський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Виконавчого комітету Полтавської міської ради повідомив Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради про те, що впродовж 2016-2019 років у Полтавському міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді проводилась робота психологів центру ОСОБА_15, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з ОСОБА_5, проте проведена ними корекційна робота не приносить бажаних результатів та доцільно розглянути питання про проведення корекційної роботи з ОСОБА_5 у спеціалізованому закладі /а.с. 52/.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із наявними у матеріалах справи письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 25 січня 2019 року він просить пробачення за свою поведінку та висловлює бажання залишитись із братами та сестрами, а також обіцяє більше не тікати /а.с. 53/.

Переконливих доводів того, що перебування ОСОБА_5 поза прийомною сім'єю буде якнайкращим забезпеченням інтересів дитини, відповідач не заявляв та відповідних доказів суду не надавав.

Таким чином, відповідачем не надано достатніх доказів на підтвердження необхідності застосування крайнього заходу захисту прав дитини - виведення зі складу прийомної сім'ї , розлучення з рідними братами та сестрами та влаштування у дитячий будинок тощо.

За змістом пункту 8 частини другої статті 2 КАС України рішення суб'єкта владних повноважень повинно відповідати критерію пропорційності, тобто бути прийнятим з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення не відповідає наведеному критерію правомірності, у зв'язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, позов належить задовольнити.

У прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про стягнення судових витрат у розмірі судового збору за подання заяви про забезпечення позову у сумі 576,30 грн, за подання позовної заяви у сумі 768,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 6000,00 грн /а.с.15, 130/.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи /частина перша статті 132 КАС України/.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу /частина третя цієї статті/.

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із частиною п'ятою цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами /частина шоста статті 134 КАС України/.

За подання позову до суду позивач поніс судові витрати у загальній сумі 7344,70 грн, з яких витрати зі сплати судового збору складають 1344,70 грн (судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у сумі 576,30 грн та за подання позовної заяви у сумі 768,40 грн) та витрати на професійну правничу допомогу - 6000,00 грн, що підтверджується квитанціями №38 від 29 січня 2019 року та №23 від 08 лютого 2019 року; договором про надання правничої допомоги №54/28-01-2019 від 28 січня 2019 року; додатковою угодою до договору №54/28-01-2019 від 28 січня 2019 року; ордером на надання правової допомоги серії ПТ №103082 від 28 лютого 2019 року; свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області №18 від 23 жовтня 2018 року; актом приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 від 25 квітня 2019 року до договору №54/28-01-2019 від 28 січня 2019 року; квитанцією №3 від 27 квітня 2019 року /а.с. 5, 19-21, 34-36, 131-133/.

Клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України не заявлялось, а тому витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи висновок суду про задоволення позову та понесення позивачем судових витрат у загальній сумі 7344,70 грн, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у загальній сумі 7344,70 грн, з яких витрати зі сплати судового збору складають 1344,70 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 6000,00 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради (вул. Івана Мазепи, буд. 30, м. Полтава, Полтавська область, 36040, ідентифікаційний код 05384695) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради №16 від 25 січня 2019 року "Про виведення зі складу прийомної сім'ї подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради (вул. Івана Мазепи, буд. 30, м. Полтава, Полтавська область, 36040, ідентифікаційний код 05384695) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у загальній сумі 7344,70 грн (сім тисяч триста сорок чотири гривні сімдесят копійок), в т.ч. витрати зі сплати судового збору у сумі 1344,70 грн (одна тисяча триста сорок чотири гривні сімдесят копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн (шість тисяч гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06 травня 2019 року.

Суддя Н.І. Слободянюк