Справа № 1002/2-а-194/11
Суддя: Лялик Р. М.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 6-а/356/2/19
Справа № 1002/2-а-194/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 року Березанський міський суд Київської області у складі:

Головуючого судді Лялик Р. М.

При секретарі Настич Н. А.

За участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи Баришівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, Головне територіальне управління юстиції Київської області,

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи Баришівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, Головне територіальне управління юстиції Київської області.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника - ОСОБА_2 , який є стороною виконавчого провадження з примусового виконання рішення Березанського міського суду Київської області від 07.04.2011 року № 2-а-194/2011. Заявник прийняв спадщину після смерті батька та є спадкоємцем згідно свідоцтва про право на спадщину за законом на нездійснене нарахування на виконання вказаного рішення суду в розмірі 17 486,88 грн. Враховуючи вказане, просить суд замінити стягувача ОСОБА_2 як сторону виконавчого провадження на його правонаступника - ОСОБА_1

Заявник в судовому засіданні подану заяву підтримав у повному обсязі з підстав, в ній наведених, просив задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а саме поштою рекомендованим листом з повідомленням. Причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 127 КАС України часом вручення повістки вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 379 КАС України, суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши пояснення заявника, розглянувши матеріали заяви, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Березанського міського суду Київської області від 07.04.2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2011 року, позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в місті Березань Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково, визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Березань Київської області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_2 пенсії відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Березань Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 як особі, віднесеній до категорії 1, інваліда ІІ групи, щодо якого установлено зв`язок із Чорнобильською катастрофою відповідно до положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з восьми мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком виходячи із розміру визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та провести відповідні перерахунок та виплати з 9 листопада 2010 року по 07 квітня 2011 року, з урахуванням вже проведених виплат, в решті позовних вимог - відмовлено (а.с.31-34,42-43,63-64,65).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 24.09.2018 року Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.59).

Після його смерті Березанською міською державною нотаріальною конторою 15.01.2019 року заведено спадкову справу № 06/2019 (номер у Спадковому реєстрі 63606453), що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі за № 55609617 від 26.03.2019 року (а.с.62).

У відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 10.05.1966 року Поліським рай бюро ЗАГС Київської області, заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.58).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.2019 року, виданого державним нотаріусом Березанської міської державної нотаріальної контори Тищенко Н. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 301, ОСОБА_1 належить спадщина після смерті його батька ОСОБА_2 , зокрема, неотримана пенсія по соціальній виплаті за рішенням Березанського міського суду № 2-а-194/2011 від 07.04.2011 року в сумі 17 486,88 грн., що належала померлому на підставі довідки, виданої Баришівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області 31.01.2019 року за № 763/05 (а.с.60,61).

За визначенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 4 статті 372 КАС України передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Так, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

У відповідності до ч. 1 ст. 379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Вказане узгоджується з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Згідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, право на отримання заборгованості з пенсії правонаступник має у випадку, якщо пенсія була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак не отримана померлим.

Отже, спірні правовідносини допускають правонаступництво.

За змістом ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З правового аналізу вказаних вище положень законодавства випливає, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

При цьому, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постановах від 24.04.2018 року у справі № 2а/0612/649/11, від 03.05.2018 року у справі № 2-а-1864/10, від 13.12.2018 року у справі № 2-а-1710/11.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За змістом положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», а також ст. 7 КАС України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, право кожного на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004 року у справі «Півень проти України» (заява № 56849/00, п. 35) визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, право на суд стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, п. 43; рішення від 27 липня 2004 року у справі «Ромашов проти України», заява № 67534/01, п. 42; рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04, п. 51).

Пунктом 24 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Воротнікова проти України» від 14.02.2008 року (заява № 1225/02) зазначено, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес.

Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, випливає однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Як зауважує Європейський суд з прав людини в пункті 23 рішення по справі «Матківська проти України» від 12.03.2009 року (заява № 38683/04), реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд, передбаченонр статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

З огляду на це, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно практики ЄСПЛ у пенсійних та інших справах, що пов`язані із соціальною сферою, різні соціальні виплати також стосуються «права власності» в розумінні Конвенції.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Будченко проти України» (заява № 38677/06, рішення від 24 липня 2014 року, п. 36), якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам (див. ухвалу щодо прийнятності у справі «Стек та інші проти Сполученого Королівства» (Stec and Others v. the United Kingdom), n. 54, заяви №№ 65731/01 та 65900/01, ЄСПЛ 2005-Х).

Враховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги є правонаступником стягувача в даному виконавчому провадженні у зв`язку зі смертю останнього, відтак, вимоги заявника є законними та обґрунтованими, а заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1216, 1218, 1227, 1261 ЦК України, ст.ст. 243-244, 250, 293-295, 379 КАС України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи Баришівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, Головне територіальне управління юстиції Київської області - задовольнити.

Замінити сторону у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Березанського міського суду Київської області № 2-а-194/2011 від 07.04.2011 року, а саме первинного стягувача - ОСОБА_2 на його правонаступника - ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з моменту її проголошення.

Суддя: Р. М. Лялик