Справа № 560/1164/19
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2019-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1164/19
РІШЕННЯ

іменем України

11 травня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом від 12.04.2019, в якому просить: 1) визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру відсотку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при проведенні перерахунків з 82% до 80% протиправними; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області утриматись від зменшення ОСОБА_1 розміру відсотку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при проведенні перерахунків з 82% до 80%; 3) стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 30000 грн 00 коп заподіяної моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказує про те, що з 15.12.2015 отримує щомісячне довічне грошове забезпечення як суддя у відставці, призначене постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22.02.2016 по справі №686/1533/16-а. Однак, з січня 2019 розмір відсотку грошового забезпечення зменшено з 82% до 80%, при проведенні чергового перерахунку. Зазначає, що зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою від 25.02.2019, в якій просила виправити допущені помилки щодо зменшення відсотку грошового забезпечення, однак листом №7001/03 від 11.03.2019 їй відмовлено в проведенні перерахунку довічного грошового забезпечення. Також вказує, що протиправними діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, приниженні честі та гідності.

Ухвалою суду від 16.04.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

06.05.2019 до суду поступив відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що до 01.01.2018 позивач одержувала щомісячне довічне грошове утримання на виконання постанови Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22.02.2016 по справі № 686/1533/16-а, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.08.2016, якою зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 починаючи з 15 грудня 2015 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% грошового утримання судді згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області від 14.12.2015 № 655 без обмеження його граничного розміру. Вказує, що оскільки стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді становить 15 років 0 місяців 03 дні, зобов`язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання виходячи з 82% суддівської винагороди судді є безпідставним. Зазначає, що жодних неправомірних дій (бездіяльності) головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не вчинено, тому відсутні правові підстави для задоволення вимог та щодо стягнення моральної шкоди. Також просив провести розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін (арк. спр. 88-90).

Ухвалою від 07.05.2019 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін (арк. спр. 95).

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, так і заперечень, та оцінивши докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Відповідно до протоколу 665 від 07.07.2016 позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці з 15.06.2016. Загальний стаж 34 роки 04 місяці 20 днів (арк. спр. 22).

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22.02.2016 по справі № 686/1533/16-а (далі - Судове рішення №686/1533/16-а), яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.08.2016, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі у призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового у гримання судді у відставці протиправною. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 починаючи з 15 грудня 2015 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82 (вісімдесят два) відсотки грошового утримання судді згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області від 14 грудня 2015 року № 655 без обмеження його граничного розміру. Також цим судовим рішенням було встановлено, що ОСОБА_1 має стаж роботи судді 21 рік 8 місяців 23 дні. (арк. спр. 7-11).

Згідно з Розпорядженням 155100 від 07.11.2016, ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання судді у відставці з 15.12.2015. Загальний процент розрахунку утримання від заробітку - 82% (арк. спр. 51).

Перерахунками довічного грошового утримання ОСОБА_1 від 01.12.2016, від 13.01.2017, від 01.08.2018, від 18.01.2019, від 21.01.2019, від 11.02.2019, визначено загальний процент розрахунку утримання від заробітку - 82% (арк. спр. 53, 53 (зворотній бік), 59, 64 (зворотній бік), 69, 72 (зворотній бік).

Однак, згідно з Рішенням 00 від 20.02.2019, позивачу проведено перерахунок довічного грошового утримання, та визначено загальний процент розрахунку утримання від заробітку - 80% (арк. спр. 73).

Отже, позивачу на виконання Судового рішення №686/1533/16-а було призначене і виплачувалось довічне грошове утримання у розмірі 82 відсотки від заробітної плати судді, яке протиправно змінено Рішенням 00 від 20.02.2019, адже згадане рішення суду чинне і повинно, згідно з ст.370 КАС України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), виконуватись в тому числі і відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 7 ст. 13 Закону № 1402-VIII, судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Відповідач надав суду ряд Рішень під одним номером - 00 з різними датами та часом розрахунку (арк. спр. 72-76), згідно яких відсоток суми довічного грошового утримання становить:

1) 11.02.2019 11:57 - 82%; 2) 20.02.2019 17:27 - 80%; 3) 20.02.2019 18:01 - 80%; 4) 12.03.2019 17:58 - 82%; 5) 12.03.2019 18:01 - 80%; 6) 21.03.2019 17:08 - 82%; 7) 21.03.2019 17:10 - 82%; 8) 21.03.2019 17:13 - 80%; 9) 21.03.2019 17:16 - 80%.

Отже протягом лютого - березня 2019 року відповідач неодноразово змінював відсоток суми довічного грошового утримання з 82% на 80% та навпаки, що є протиправними діями без наявності законних підстав для цього.

Останнім з наданих рішень 00 (по часу), дата та час розрахунку 21.03.2019 17:16 був визначений відсоток 80%, тому це рішення суд вважає протиправним, як і дії щодо цього, які були вчинені у лютому - березні 2019 (вказані вище).

Відтак, у відповідача не було жодних законних підстав у лютому - березні 2019 року неодноразово зменшувати довічне грошове утримання позивача з 82% від суми суддівської винагороди до 80% з 01.01.2019, тому є протиправним Рішенням 00, дата та час розрахунку 21.03.2019 17:16 (арк. спр. 76 - зворот), а не дії, як у першій вимозі вказує позивач. Відповідач ці обставини не пояснює і не згадує у відзиві в якому заперечує проти позову, як і не надає суду доказів добровільного усунення порушень закону, що враховує суд при прийнятті рішення у цій адміністративній справі, враховуючи, також наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи вказані норми, суд вважає, що з метою ефективного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату з 01.01.2019 щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з 82% суддівської винагороди, з урахуванням проведених виплат.

Що стосується вимог позивача в частині зобов`язання відповідача утриматися від зменшення розміру відсотку щомісячного довічного грошового утримання з 82% до 80%, суд зазначає наступне.

КАС України не встановлює можливості захисту порушених прав та інтересів осіб на майбутнє, а судове рішення не повинно містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та про зобов`язання відповідача вчинити чи утриматись від вчинення певних дій на майбутнє.

Отже, такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, а тому суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє.

Вказані правові позиції містяться, зокрема, в постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 167/592/17, від 31 липня 2018 року по справі №348/9/17, від 23 жовтня 2018 року по справі №344/4560/17, від 14 лютого 2019 року по справі №362/7962/15-а.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 30000 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, позивач повинен довести зазначені обставини належними, допустимими та достовірними доказами.

Позивач не надав суду жодних доказів спричинення моральної шкоди, обґрунтування її розміру, а тільки констатує у позові її спричинення, тому ним не доведено завдання такої шкоди, наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та душевними стражданнями, приниження честі та гідності, а відтак підстави для її стягнення у розмірі 30000 гривень відсутні.

Аналогічна правова позиція вказана, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року по справі №554/9740/16-а, від 22 грудня 2018 року по справі №826/23650/15.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд, з урахуванням вказаних правових позицій Верховного Суду, дійшов висновку, що позивач частково довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону при проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2019, виходячи з розміру 80% суддівської винагороди, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов задовольняється частково.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено 1536,80 грн судового збору за подання позовної заяви, тому, з врахуванням часткового задоволення позову, на користь позивача слід присудити 768,40 грн пропорційно задоволеним вимогам.

Також, суд вважає за потрібне встановити судовий контроль, який визначено ст. 382 КАС України, з урахуванням встановлених обставин у цій адміністративній справі і грубих порушень відповідачем прав позивача та протиправного порушення щодо виконання судового рішення у справі (Судове рішення №686/1533/16-а), яке набрало законної сили.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії відповідача щодо неодноразового зменшення ОСОБА_1 розміру суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці з 82% до 80%.

Скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 00, дата та час розрахунку 21.03.2019 17:16, про встановлення ОСОБА_1 з 01.01.2019 розміру суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці - 80%.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.01.2019 щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з 82% суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Встановити судовий контроль за виконанням цього рішення суду, шляхом подання звіту згідно ст.382 КАС України на протязі 30 календарних днів з дня набрання рішення суду у справі №560/1164/19 законної сили.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 11 травня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)
Головуючий суддя А.І. Петричкович