Справа № 120/461/19-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 травня 2019 р. Справа № 120/461/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши письмово за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області про визнання протиправною та скасуваня вимоги про сплату боргу,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що Головним управлінням державної фіскальної служби у Вінницькій області видано вимогу від 07.11.2018 за №Ф-144301-54 та нараховано борг (недоїмку) в розмірі 15 819,54 грн.

Позивач зазначає, що вимогу видано за результатами проведеної документальної перевірки, про яку його повідомлено не було. Крім того, позивач посилається на те, що підприємницька діяльність ним була зупинена ще у 2012 році. Протягом 2017-2018 років він також не здійснював підприємницьку діяльність. На момент припинення зайняття підприємницькою діяльністю вимоги про необхідність здійснення реєстрації припинення діяльності були відсутні.

Відтак, позивач зазначає, що всупереч вимогам податкового законодавства його не було попереджено про проведення перевірки та не зазначено правові підстави для проведення останньої, тому вважає, що його права були порушені.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 за №Ф-144301-54.

Ухвалою суду від 14 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Також, ухвалою суду встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті.

02.04.2019 до адміністративного суду надійшов відзив відповідача, в якому останній просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зокрема вказує, що ОСОБА_1 згідно даних ІС "Податковий блок" зареєстрований 01.02.2011 Могилів-Подільською районною державною адміністрацією Вінницької області як фізична особа-підприємець.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державну реєстрацію припинення позивача проведено 21.12.2018 згідно із рішенням про припинення №5001618. Окрім цього, відповідач повідомив, що за даними інформаційної системи органів Державної фіскальної служби станом на 31.10.2018 загальна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску по ФОП ОСОБА_1 становить 15 819,54 грн., яка виникла внаслідок несплати поточних нарахувань.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що Головне управління державної фіскальної служби у Вінницькій області при прийнятті оскаржуваного рішення діяло на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Дослідивши наявні у справі докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , згідно із даними інформаційної системи "Податковий блок", зареєстрований 01.02.2011 Могилів-Подільською районною державною адміністрацією Вінницької області як фізична особа - підприємець.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державну реєстрацію припинення позивача проведено 21.12.2018 згідно із рішенням про припинення №5001618.

У зв`язку з невиконанням суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 вимог статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску за 2017 рік та за І, ІІ, ІІІ квартал 2018 року Головне управління державної фіскальної служби у Вінницькій області сформувало та надіслало на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 за №Ф-144301-54 про сплату заборгованості з єдиного внеску в розмірі 15 819,54 грн.

Згідно матеріалів справи оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) сформована Головним управлінням державної фіскальної служби у Вінницькій області на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується наступним.

Так, установлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які підпадають під правове регулювання Закону України №2464-V1 від 08.07.2010 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - закон №2464-VІ).

Згідно з пунктом першим частини другої статті 6 Закону №2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно із статтею 4 Закону, платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 25 Закону №2464-VІ, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Частиною чотирнадцятою статті 25 Закону №2464-VІ визначено, що оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено «Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 0.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 449).

Відповідно до пункту 3 розділу VIІ Інструкції № 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За вимогами пункту 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної вимоги не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган. При розгляді податкових спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Щодо доводів позивача, наведених у позовній заяві, щодо неповідомлення про проведення документальної перевірки, за результатами якої сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки), суд зазначає наступне.

Як підтверджується матеріалами адміністративної справи, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 сформована на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів (відповідно до вимог статті 25 Закону №2464-V1, яка була чинна на момент прийняття рішення). Тому посилання позивача на те, що вимогу про сплату боргу було сформовано за результатами проведеної перевірки, про яку його не було повідомлено, не відповідає дійсності та не підтверджується належними та допустимими доказами, відтак відхиляється судом при ухваленні рішення по справі.

Посилання позивача на те, що у 2012 році він зупинив підприємницьку діяльність та протягом 2017-2018 років не здійснював підприємницьку діяльність спростовуються наявними у матеріалах справи документами, а саме: даними інформаційної системи "Податковий блок", з яких вбачається, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності здійснена 21.12.2018 згідно із рішенням про припинення №5001618.

При цьому, посилання позивача на те, що він протягом 2017-2018 років не займався підприємницькою діяльністю та не отримувала прибуток є безпідставними, оскільки в силу частини 12 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний соціальний внесок підлягає сплаті незалежно від здійснення підприємницької діяльності та фінансового стану платника.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 за №Ф-144301-54.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, суд дійшов висновку, що оскільки позивач не виконав обов`язку зі слати єдиного податку, відтак Головне управління державної фіскальної служби у Вінницькій області правомірно сформувало на надіслало позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Суд в якості самостійної підстави також відхиляє аргументи позивача про те, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску є провадження такою особою підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, викладені в позовній заяві як такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Суд також звертає увагу позивача, що відповідно до вимог пункту 13 розділу VІІ Інструкції № 449, cтрок давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши письмові та інші докази у їх сукупності та надавши їм відповідну оцінку, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

В силу положень ст. 139 КАС України, судові витрати на користь позивача у даній справі не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Головне управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Рішення у повному обсязі складено: 14.05.2019

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна