Справа № 2040/7517/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Чудних С.О.

08 травня 2019 р. Справа № 2040/7517/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калитки О. М. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення, -

В с т а н о в и л а:

11.09.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- скасувати рішення відповідача Головного управління ДФС у Харківській області (подалі - ГУ ДФС у Харківській області, контролюючий орган) № від 16.08.2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким йому нараховано штраф за період з 11.02.2014 року по 10.03.2015 року в розмірі 1.051,84 грн., з 01.01.2015 року по 30.03.2018 року у розмірі 6.820,06 грн. та пеню у розмірі 13.976,45 грн.

Обґрунтовує заявлені вимоги позивач тим, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Також зазначає, що в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, а відтак, з того часу у контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу, в тому у числі й винесення податкової вимоги.

З урахуванням тієї обставини, що відповідач вирішив застосувати до нього штраф за період з 11.02.2014 року, а оскаржуване рішення прийняв 16.08.2018 року, податковий борг за період з 11.02.2014 року до 16.08.2015 року є безнадійним та підлягає списанню, оскільки до нього сплив строк давності.

Заперечуючи проти позову, ГУ ДФС у Харківській області, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного позивачем рішення контролюючого органу, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Відповідач вказує на те, що позивач згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців перебуває на обліку як платник податків, зборів (обов'язкових платежів) у Ізюмській ОДПІ м. Харкова, обрав спрощену систему оподаткування та є особою, що проводить незалежну професійну діяльність.

Платники, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний соціальний внесок. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний рік.

Вказує, що позивачем надані звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014, 2015, 2016, 2017 роки.

Згідно поданого Звіту, проведені нарахування на суму 14.286,36 грн. - сплата в повному обсязі відсутня (базовий період не закрито), 10.02.2015 року нараховано 17.143,56 грн. - сплата в повному обсязі відсутня (базовий період не закрито), 09.02.2016 року нараховано 6.419,51 грн. - сплата в повному обсязі відсутня (базовий період не закрито), 09.02.2017 року нараховано 4.552,20 грн. - сплата в повному обсязі відсутня (базовий період не закрито), 09.02.2018 року нараховано 11.139,98 грн. - сплата в повному обсязі відсутня (базовий період не закрито).

Згідно ІКП позивача базовий період закрито платником 30.03.2018 року, за період з 11.02.2014 року по 30.03.2018 року контролюючим органом визначена штрафна санкція, а саме: за період 11.02.2014 року по 10.03.2015 року сума штрафної санкції становить 1.052,84 грн., з 01.01.2015 року по 10.03.2018 року сума штрафної санкції становить 6.820,06 грн., пеня визначена у розмірі 13.976.45 грн.

За наведеного, позивачу на підставі ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-УІ та даних АІС «Податковий блок» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування контролюючим органом правомірно прийнято рішення від 16.08.2018 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені в загальному розмірі 21.849,35 грн.

Також, відповідач зазначає, що згідно п. 16 ст. 25 Закону № 2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Крім наведеного, ГУ ДФС у Харківській області зазначає, що посилання позивача на положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та Укази Президента України від 13.04.2014 та 14.04.2014 та звільнення його від сплати штрафних санкцій, передбачених Законом № 2464-УІ в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, є безпідставними, оскільки відповідно до листа інформаційно-довідкового департаменту ДФС, не передбачено особливих умов щодо виконання зобов'язань платниками ЄСВ, які перебувають на обліку у контролюючих органів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася АТО.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 року (рішення у повному обсязі складено 26.11.2018 року) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково наступним чином.

Скасовано рішення ГУ ДФС у Харківській області від 16.08.2018 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 4.481,55 грн та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 8.882,50 грн.

У задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто на користь позивача судові витрати в розмірі 352,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Харківській області.

Висновок суду вмотивований тим, що платникам єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася АТО, надано можливість у період з 14.04.2014 року до закінчення АТО або військового чи надзвичайного стану не виконувати свої встановлені частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обов'язки, зокрема, щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, при цьому, в цей же період за таку його несвоєчасну сплату відповідальність, штрафні та фінансові санкції до них не застосовуються.

Розпорядженням від 30.10.2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до вказаного Розпорядження до зазначених населених пунктів належить в тому числі і м. Ізюм Харківської області.

Поряд із тим, Законом України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності з 01.01.2016 року, зокрема вилучено п.п. 8 п. 4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та скасовано п. 9 прим. 4 розд. VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення від виконання обов'язків, передбачених частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платників ЄВ, які перебувають на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція.

Таким чином, від сплати єдиного внеску, звільнялись платники єдиного внеску, які перебувають на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція у період з 14.04.2014 року по 31.12.2015 року, поряд із тим, починаючи з 01.01.2016 року платники зобов'язані нараховувати та сплачувати єдиний внесок.

З урахуванням наведеного та того, що у позивача була переплата на кінець звітного періоду, суд визначився, що рішення ГУ ДФС у Харківській області від 16.08.2018 року № в частині застосування штрафних санкцій за період з 11.02.2014 року по 31.12.2015 року у розмірі 4.481,55 грн та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 11.02.2014 року по 31.12.2015 року у розмірі 8.882,50 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом із тим, у період з 01.01.2016 року позивач ОСОБА_1 не звільнений від сплати єдиного внеску, у зв'язку із чим, рішення контролюючого органу № в частині застосування штрафних санкцій та пені за період з 01.01.2016 року по 30.03.2018 року є обґрунтованим та законним.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповноту встановлення обставин у справі, що порушує його конституційні права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 року в частині, якою йому відмовлено у задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що Верховний Суд у постанові від 01.08.2018 року у справі № 805/1430/17-а, а також при розгляді зразкової справи № 812/292/18 висловив висновок про те, що не впливає на такий зміст правового регулювання також і подальше виключення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-УІІІ із Закону № 1669 підпункту 8 пункту 4 статті 11, яким і було доповнено розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 пунктом 9-3, оскільки до Закону № 2464 у зв'язку з цим відповідних змін не внесено й вказана норма залишилась чинною.

Доводи щодо втрати чинності положень зазначеного Закону про звільнення від виконання обов'язків платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів у зоні АТО, не відповідають дійсності, оскільки п. 9-4 розд. VIII цього Закону є чинним.

Заперечуючи проти доводів та аргументів апеляційної скарги, покладених в обґрунтування її вимог, ГУ ДФС у Харківській області зазначає, що Законом України від 24.12.2015 року № 911-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набув чинності 01.01.2016 року) внесено зміни до Закону № 1669, зокрема, вилучено п.п. 8 п. 4 статті 11 Закону № 1669 та, відповідно, скасовано п. 9 прим. 4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 щодо звільнення від виконання обов'язків, передбачених частиною 2 статті 6 Закону № 2464, платників ЄВ, які перебувають на обліку у контролюючих органах, розташовані на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.

Отже, з 01.01.2016 року законодавством про єдиний внесок не передбачено особливих умов щодо виконання зобов'язань платниками єдиного внеску, як перебувають або перебували на обліку в контролюючих органах, розташованих ні території населених пунктів, де проводилася АТО. Таким чином, до вказаних платників застосовуються загальні положення Закону № 2464: платники єдиного внеску зобов'язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Враховуючи наведене, починаючи з 01.01.2016 року ОСОБА_1 не звільнений від сплати єдиного внеску, у зв'язку з чим, рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 01.01.2016 року по 30.03.2018 року є обґрунтованим та законним.

Просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У додаткових поясненнях позивач вказує, що відповідач вводить суд в оману та стверджує, що п. 9 прим. 4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464 скасовано. Проте, це не відповідає дійсності і, якщо ознайомитися з даним законом на офіційному сайті, то можливо встановити, що даний пункт не є скасованим, є чинним, та таким, що звільняє від відповідальності за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції, платників єдиного внеску, які здійснюють свою діяльність на території де проводилася антитерористична операція.

Також вказує, що Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30.04.2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях» № 116/2018 закінчено проведення антитерористичної операції. Таким чином, можна дійти висновку, що антитерористична операція проводилася з 14.04.2014 року до 30.04.2018 року.

Відтак, на час виникнення спірних правовідносин, він перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористичної операція, і згідно із положеннями Закону № 1669-УІІ та п. 9 прим. 4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, не несе фінансової відповідальності за порушення вимог Закону № 2464-УІ в частині несвоєчасної або не в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску.

За приписами статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом установлено та заперечується учасниками справи, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює підприємницьку діяльність у м. Ізюм Харківської області, перебуває на обліку у Ізюмській ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

16.08.2018 року заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області прийнято рішення № , яким на підставі ч. 10, п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного вн6еску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до позивача застосовано штраф у розмірі 1.057,84 грн. (за період з 11.02.2014 року до 10.03.2015 року), штраф у розмірі 6.820,06 грн. (за період з 01.01.2015 року до 30.03.2018 року) та нараховано пеню у розмірі 13.976,45 грн. /а.с. 12/.

Не погоджуючись із висновком суду в частині, якою позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (подалі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Законом України від 04.07.2013 року № 406-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» до Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (подалі - Закон № 2464-VІ) та ПК України внесено зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України, передано органам доходів і зборів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2464-VІ його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VІ).

Частиною 2 ст. 6 Закону № 2464-VІ передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 5 та ч. 7 ст. 9 Закону № 2464-VІ сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування; єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Стаття 25 Закону № 2464-VІ регламентує заходи впливу та стягнення та, зокрема, в частині 1 передбачає, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За змістом частини 10 статті 25 Закону № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Частиною 11 цієї ж статті передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема за несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (у редакції Закону до 01.01.2015 року - 10 відсотків).

Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької, Луганської та частини Харківської області.

Закон України № 1669-VII від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (подалі - Закон № 1669-VII), який набрав чинності з 15.10.2014 року, визначає, серед іншого, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Підпунктом 8 п. 4 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII внесено зміни до Закону № 2464-VІ, а саме підпункт «б» розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону з 13.03.2015 року) такого змісту:

« 9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

З аналізу зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства убачається, що підставою для звільнення платників податків від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його (внеску) вчасної сплати є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористичної операція.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014.

Таким чином, платникам єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася АТО, надано можливість у період з 14.04.2014 року до закінчення АТО або військового чи надзвичайного стану не виконувати свої встановлені частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VІ обов'язки, зокрема, щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, при цьому, в цей же період за таку його несвоєчасну сплату відповідальність, штрафні та фінансові санкції до них не застосовуються.

Розпорядженням від 30.10.2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до вказаного Розпорядження, до зазначених населених пунктів належить в тому числі і м. Ізюм Харківської області.

Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону Закон № 1669-VII, який набрав чинності з 01.01.2016 року, зокрема, вилучено п.п. 8 п. 4 ст. 11 Закону Закон № 1669-VII та скасовано п. 9 прим. 4 розд. VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ щодо звільнення від виконання обов'язків, передбачених частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VІ, платників ЄВ, які перебувають на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція.

Задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_1, колегія суддів зазначає, що за правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 01.08.2018 року у справі № 805/1430/17-а (К/9901/29811/18), а також у постанові від 30.03.2018 року у зразковій справі № 812/292/18 (Пз/9901/22/18) визначено, що Закон № 2464-VІ не скасовує обов'язків платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Суд касаційної інстанції визначився з тим, що пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ є чинним на цей час, зміни безпосередньо до Закону № 2464-VІ щодо виключення або викладення в новій редакції тощо пункту 9-4 розділу VIII цього Закону не внесені, чим спростовуються доводи щодо втрати чинності положень цього пункту.

Суд вважає, що відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені абзацом третім пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, не застосовуються виключно в цей період. Положення цієї норми не застосовуються до платників єдиного внеску за невиконання обов'язків, які виникли до 14.04.2014 року та/або після закінчення антитерористичної операції.

Не впливає на такий зміст правового регулювання також і подальше виключення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII із Закону № 1669-VII підпункту 8 пункту 4 статті 11, яким і було доповнено розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ пунктом 9-3 (у подальшому - пункт 9-4), оскільки до Закону № 2464-VІ у зв'язку з цим, відповідних змін внесено не було й вказана норма залишилась чинною.

За приписами ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Оскільки означенні обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу ОСОБА_1, скасовує судове рішення в частині, якою позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, та приймає нове судове рішення про їх задоволення.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині < > є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справами, неправильне застосування норм матеріального (пункти перший, четвертий частини першої статті 317 КАС України).

За приписами ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

З урахування прийнятого судом апеляційної інстанції рішення про задоволення відхиленої частини позовних вимог ОСОБА_1, колегія суддів приймає рішення про стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Харківській області судові витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 352,40 грн., та за подання апеляційної скарги у розмірі 528,61 грн., відповідно до квитанцій № від 07.09.2018 року /а.с. 4-5/, та № від 24.12.2018 року /а.с. 54/.

Керуючись ст. ст. 139, 243, 250, 291, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року в частині, якою судом відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача.

Скасувати рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 16 серпня 2018 року № в частині застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій за період з 01 січня 2016 року по 30 березня 2018 року у розмірі 3.391,35 грн. (три тисячі триста дев'яносто одна гривня 35 копійок) та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 01 січня 2016 року по 30 березня 2018 року у розмірі 5.093,95 грн. (п'ять тисяч дев'яносто три гривні 95 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 881,01 грн. (вісімсот вісімдесят одна гривня 01 копійка).

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Калитка