Справа № 160/2579/19
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
17 квітня 2019 р. Справа №160/2579/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Горбалінський В.В., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 160/2579/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради від 27.12.2018 року № ОМС-ДН2191/1024-НД/СПТД/ФС, якою на мене, фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладено штраф у розмірі 372300 гривень.
Ухвалою від 22.03.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі.
11.04.2019 року на адресу суду від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:
- вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Інспекції з питань праці та зайнятості населення ДМР № ОМС-ДН2191/1024-НД/СПТД/ФС від 27 грудня 2018 року, якою накладено на мене фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 штраф у розмірі 372 300 гривень до набрання законної сили рішенням суду по справі.
Позивачем повідомлено, що постанова Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 27.12.2018 року № ОМС-ДН2191/1024-НД/СПТД/ФС пред`явлено відповідачем до примусового виконання. Соборний відділ ДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрив виконавче провадження на підставі виконавчих документів, які оскаржуються у цій судовій справі, а саме:
- постанови № ОМС-ДН2191/1024-НД/СПТД/ФС виданий 27.12.2018 року, що видав Інспекція з питань праці та зайнятості населення ДМР.
Позивача зазначає, що подання адміністративного позову не зупиняє дію оскаржуваної постанови, а також те, що зазначена постанова є виконавчим документом, та те, що наявною є очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, оскільки після подання відповідачем постанови до Державної виконавчої служби для примусового виконання, на рахунки позивача накладено арешт, що повністю блокує його роботу та стягнуто виконавчий збір.
Позивач вважає, що стягнене з нього суми, що дорівнює його дворічному доходу, до винесення судового рішення у справі безумовно ускладнить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Суд, вирішуючи питання про обґрунтованість клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, зазначає про таке.
Статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Відповідно до положень статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з приписами частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною 2 статті 151 КАС України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
З викладених в позовній заяві та заяві про забезпечення позову обставин суд встановив наступне.
Посадовими особами Інспекцією з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо додержання вимог законодавства про працю. 27.11.2018 року інспекторами з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради вручено позивачу вимогу про надання їм документів щодо найманих працівників за період з 01.01.2018 року по 01.11.2018 року. На вимогу інспекторів, позивач повідомив їх про те, що в зазначений період у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не було найманих працівників, тому і документів, що стосуються найманих працівників не має. За результатами цього інспекційного відвідування складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 28.11.2018 року №ОМС-ДН2191/1024-НД. Не погоджуючись з актом про неможливість проведення інспекційного відвідування позивач зазначає, що 17.12.2018 року ним було подано скарги на вимоги про надання документів та поновлення документів від 28.11.2017 року, а 18 грудня 2018 року подано заперечення на акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 07.12.2018 року. На підставі висновків акта про неможливість проведення інспекційного відвідування від 28.11.2018 року №ОМС-ДН2191/1024-НД відповідач 27.12.2018 року прийняв постанову Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 27.12.2018 року № ОМС-ДН2191/1024-НД/СПТД/ФС, згідно з яких на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 372 300, 00 грн.
Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи постанова Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради пред`явлена стягувачем до примусового виконання.
Отже, в межах відкритого виконавчого провадження здійснюється примусове виконання постанови Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 27.12.2018 року № ОМС-ДН2191/1024-НД/СПТД/ФС, які є предметом судового оскарження у цій справі.
Згідно з пунктом 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМ України від 17.07.2013 №509 не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).
Як слідує з оскаржуваної постанови Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради № ОМС-ДН2191/1024-НД/СПТД/ФС від 27 грудня 2018 року, вона прийнята на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, отже, є виконавчим документом і пред`являється до виконання органам державної виконавчої служби в порядку встановленому законом.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № № 1404-VІІІ) підлягають примусовому виконанню виконавчі документи, видані на підставі рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закон № № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26).
Частиною сьомою цієї статті визначено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.
Суд враховує, що правомірність постанови Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради № ОМС-ДН2191/1024-НД/СПТД/ФС від 27 грудня 2018 року перевіряється судом в цьому судовому провадженні. Сам по собі факт оскарження постанови про накладення штрафу в судовому порядку не зупинив її виконання.
Суд вважає, що стягнення штрафу в примусовому порядку на підставі оскаржуваної постанови до прийняття судом рішення може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у разі задоволення адміністративного позову.
Обираючи вид забезпечення позову, суд дійшов висновку, що співмірним та ефективним буде зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - постанови Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради № ОМС-ДН2191/1024-НД/СПТД/ФС від 27 грудня 2018 року про стягнення штрафу у розмірі 372 300, 00 грн.
Враховуючи завдання адміністративного судочинства щодо справедливого та неупередженого вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а також враховуючи необхідність ефективного захисту позивачем своїх прав та відсутність порушення будь-яких прав відповідача вжиттям такого заходу забезпечення позову, суд доходить висновку про обґрунтованість заявленого клопотання. Тому заяву позивача про забезпечення позову слід задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - задовольнити.
Забезпечити позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови.
Зупинити стягнення на підставі постанови Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради № ОМС-ДН2191/1024-НД/СПТД/ФС від 27 грудня 2018 року до набрання законної сили судовим рішенням у справі №160/2579/19 за позовом фізичної особи-підприємця Аксюти Андрія Юрійовича до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови
Ухвала підлягає негайному, обов`язковому виконанню шляхом направлення її державним органам для вжиття відповідних заходів згідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Пунктом 2 частини першої статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасування забезпечення позову.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Горбалінський