Справа № 638/18645/17
Суддя: Шестак О. І.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/349/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.05.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.,
за участю секретаря Цуваревої Р.Ю.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про поновлення на посаді, -

встановив:

ОСОБА_1 (надалі по тексту ОСОБА_1 ) 07.12.2017 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі по тексту ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить: поновити його на посаді номер обслуги роти вогневої підтримки, зенітно-артилерийського взводу військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із незаконним звільненням з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.

В обґрунтування своїх вимог позивачем вказано, що службове розслідування за фактом порушення військової дисципліни ОСОБА_1 , яке привело до звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, Військовою частиною НОМЕР_1 було проведено безпідставно, а наказ про звільнення з військової служби за службовою невідповідністю - незаконний.

Позивач також зазначає, що йому не було доведено до відома наказ ТВО командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки проведення службового розслідування» від 30.11.2017 року № 307, яким номера обслуги 3 відділення зенітно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки ВЧ НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 за порушення передбачені абзацом 2, 3 статті 11, абзацом 1, 2 статті 127, абзацом 2, 4, 11, 12 статті 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацом 2 статті 4, пунктом «ж» статті 59 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пунктом «е» частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» притягнути до дисциплінарної відповідальності та оголосити дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Ухвалою судді від 30.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу 15-дений строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов.

Ухвалою судді від 15.01.2019 року подальший розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про поновлення на посаді здійснювати в порядку адміністративного судочинства.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, в подальшому просив розглянути справу згідно поданих документів.

Через канцелярію суду Позивач 28.12.2018 року надав додаткові письмові пояснення, у яких зокрема зазначив, наступне: у листопаді 2017 року ОСОБА_1 проходив ВЛК у військовому госпіталі м. Харкова. 21.11.2017 року від командира роти вогневої підтримки старшого лейтенанта ОСОБА_2 отримав наказ вантажити дрова, від виконання якого Позивач відмовився, посилаючись на висновок ВЛК, у якому за його твердженням, вказано, що він придатний до військової служби із захворюваннями, проте із забороною виконувати тяжку фізичну роботу. З приводу цього у Позивача і старшого лейтенанта ОСОБА_2 , а також підполковником ОСОБА_3 стався конфлікт, під час якого Позивач сказав командирам, що поїхав додому, а сам пішов до штабу військової частини НОМЕР_2 до підполковника ОСОБА_4 . Після бесіди із підполковником ОСОБА_4 та підполковником ОСОБА_3 у приміщенні штабу військової частини НОМЕР_2 , Позивач повернувся у розташування ВЧ НОМЕР_1 , де у нього стався конфлікт із старшим лейтенантом ОСОБА_2 , який, за твердженням Позивача, погрожував фізичною розправою та тим що Позивач може не дожити до ранку, якщо і надалі буде ігнорувати накази командирів. Після цього конфлікту Позивач у збудженому стані покинув розташування ВЧ НОМЕР_1 та поїхав до військової служби правопорядку до м. Київ, де його направили до ВСП м. Харкова, куди він 23.11.2017 року звернувся. Після цього 23.11.2017 року Позивач повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Представник Відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. У встановлений ухвалою про відкриття провадження строк, відповідач не надав відзив на позов.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

На підставі рапорту від 22.11.2017 № 1517 відповідачем було прийнято наказ від 21.11.2017 № 286 "Про призначення службового розслідування по факту не виконання наказу та самовільного залишення військової частини, номером обслуги 3 відділення зенітного артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 " та відібрано пояснення, згідно яких Солдат ОСОБА_1 пояснив, що порушення, які ним були допущенні 21.11.2017 року, а саме: не виконання наказу командира роти та самовільне залишення військової частини, трапились у зв`язку з тим, що він знаходився в збудженому стані, тобто стані афекту.

Наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2017 № 307 "Про підсумки проведення службового розслідування" наказано оголосити Позивачу ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю".

Наказом (по особовому складу) від 01.12.2017 № 92-РС військовослужбовця за контрактом солдата ОСОБА_1 , номера обслуги 3 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , звільненою у запас за пунктом «е» (через службову невідповідність) частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції на день складання наказу), направити для зарахування на військовий облік до Ізюмсько-Борівського районного військового комісаріату Харківської області та наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.12.2017 № 159 виключено за списків особового складу.

Вважаючи, вказані накази протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зважає на наступне.
Так, в силу ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, а військову службу вони відбувають відповідно до закону.

Відносини щодо проходження військової служби, а також питання щодо звільнення (поновлення на службі) врегульовано спеціальним законодавством, а саме Законом України від 25.03.1992 р. № 2232 "Про військовий обов`язок та військову службу" (далі Закон № 2232), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008 (далі - Положення).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Види військової служби визначені ч. 6 ст.2 Закону № 2232, серед яких і військова служба за контрактом.

Згідно зі ст. 19 Закону № 2232 військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну або повну загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених ст. 20 цього Закону.

Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом.

Порядок проходження військової служби за контрактом також визначений розділом ІІ Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі Інструкція № 170), згідно з п. 2.13 якої контракт про проходження служби припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з підстав, визначених п. 35 Положення.

За умовами пп. 1 п. 35 Положення контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого п. 195 цього Положення) за рішенням за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "г", "е", "є", "ж", "и", "і", "ї", "й" та "л" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Так, згідно з вимогами абз. 3 ст. 5 Закону України від 24.03.1999 № 551 "Про дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі Закон № 551), стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців визначено ст.ст. 83-84 Закону № 551, згідно яких на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що проведення службового розслідування не має імперативного характеру, а отже не є обов`язковим. Тому, у разі коли ступінь провини не потребує доказів службове розслідування може не проводитися.

Судом встановлено, що Відповідачем на підставі рапорту від 22.11.2017 № 1517 відповідачем було прийнято наказ від 22.11.2017 № 286 "Про призначення службового розслідування по факту не виконання наказу та самовільного залишення військової частини, номером обслуги 3 відділення зенітного артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 " та відібрано пояснення, згідно яких Солдат ОСОБА_1 пояснив, що порушення, які ним були допущенні 21.11.2017 року, а саме: не виконання наказу командира роти та самовільне залишення військової частини, трапились у зв`язку з тим, що він знаходився в збудженому стані, тобто стані афекту.

Міністерством оборони України прийнято наказ від 21.11.2017 № 608 "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України" (далі Порядок), який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371.

Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів).

Згідно розділу ІІ Порядку службове розслідування може проводитися в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб. За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Відповідно розділу ІІІ Порядку, рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Порядок оформлення результатів службового розслідування закріплений в розділі V Порядку. Так, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

У разі якщо службове розслідування проводилося органом Військової служби правопорядку, акт та матеріали службового розслідування передаються на розгляд відповідному командиру (начальнику) військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, для прийняття рішення.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Суд констатує, що службове розслідування проведено відповідачем з дотриманням норм "Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України". Строк накладення дисциплінарного стягнення відповідачем не порушено.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що згідно висновку ВЛК, у якому, за його твердженням, вказано, що він придатний до військової служби із захворюваннями, проте із забороною виконувати тяжку фізичну роботу, з підстав того, що у Виписці із медичної картки стаціонарного хворого № 9840 від 16.11.2017 року, що видана Військово-медичним клінічним центром Північного регіону Міністерства оборони України, місцезнаходження: 61058, м. Хаків, вул. Культури, буд. 5, 14.11.2017 року проведено ВЛК ВМКЦ ПнР солдату в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата поступлення 27.10.2017 року, дата виписки 16.11.2017 р.), зазначено, що на підставі ст. 61г, 31г графи ІІ наказу МОУ № 402 він придатний до військової служби і у задовільному стані виписується до в/ч НОМЕР_1 м. Башкирівка. Жодних записів про обмеження або заборону виконувати тяжку фізичну роботу дана виписка не містить, будь-яких іншим медичних документів, що підтверджували такі твердження Позивача суду надано не було, тобто жодними доказами заборона виконувати тяжку фізичну роботу не підтверджена, а тому на увагу не заслуговує.

Також суд звертає увагу на те, що позивач проходив військову службу за контрактом, а не військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до підпункту "е" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції на день складання наказів) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через службову невідповідність.

Відповідно до підпункту "е" п. 1) ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції на день складання наказів) Під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.

Таким чином, позивача може бути звільнено з військової служби під час дії особливого періоду.

Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Як вбачається з матеріалів справи, на ОСОБА_1 раніше було накладено ряд дисциплінарних стягнень (чотири), одне з яких самовільне залишення військової частини (наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 68 від 07.08.2017 р. «Про підсумки проведення службового розслідування»).

З наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_1 № 159 від 01.12.2017 р. слідує, що до відповідальності Позивача притягнуто за не виконання наказу та самовільного залишення військової частини.

Тобто, за врахування в сукупності раніше накладених дисциплінарних стягнень та систематичного порушення військової дисципліни, підтвердженого належними та допустимими доказами, ТВО командира військової частини НОМЕР_1 мав всі законні підстави для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді "звільнення з військової служби через службову невідповідність".

Таким чином, суд дійшов висновку, що командування військової частини мало об`єктивні підставі для винесення оскаржуваних наказів, та врахувавши характер та обставини правопорушення, його наслідки та попередню поведінку, у відповідності до ст. 86 Закону № 551, прийняти рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю в межах наданих йому повноважень.

Також суд зауважує, що у своїх письмових поясненнях від 28.12.2018 року Позивач ОСОБА_1 не заперечує тих фактів, що 21.11.2017 року не виконав наказ командира та самовільно залишив розташування ВЧ НОМЕР_1 і з`явився в розташування військової частини тільки 23.11.2017 року.
А отже, позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про поновлення на посаді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 5-11, 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ,) до Військової частини НОМЕР_1 (с. Калужно Башкирівка, Чугуївського району, Харківської області) про поновлення на посаді, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий