Справа № 761/9364/19
Суддя: Пономаренко Н. В.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/9364/19
Провадження № 2-а/761/251/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді : Пономаренко Н.В.,

за участю секретаря: Малашевського О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника третьої соби: Осипенка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського батальйону Управління Патрульної поліції в Житомирській області Департаменту Патрульної поліції капрала поліції Попка Івана Володимировича, третя особа: Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до поліцейського батальйону Управління Патрульної поліції в Житомирській області Департаменту Патрульної поліції капрала поліції Попка Івана Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 514244 від 25.02.2019 року, обґрунтовуючи його тим, що 25 лютого 2019 о 12 год. 25хв. на автомобільній дорозі Київ-Чоп 210км, позивач, під час руху в лівій смузі (бо права була зайнята) був зупинений працівниками патрульної поліції та повідомлений про перевищення швидкості, дозволеної у населеному пункті - русі зі швидкістю 76 км/год. Щодо вказаних обставин позивачем надано пояснення про те, що рухаючись в крайній лівій смузі дороги, що має три смуги в одному напрямку - знаку населеного пункту не бачив та не міг бачити внаслідок руху по правій крайній смузі вантажівки. Знак населеного пункту, який з врахуванням кількості смуг в одному напрямку мав би бути продубльований на розділювальній смузі або над проїзною частиною - відсутній. Після цього відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача за порушення правил дорожнього руху. Позивач категорично не погоджується з постановою про накладення адміністративного стягнення, вважає її протиправною та просить скасувати її.

Ухвалою від 11.03.2019 року було відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Також, в судовому засіданні 10.04.2019 було судом було залучено третю особу без самостійних вимог Департамент патрульної поліції.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду адміністративного позову повідомлений належним чином. 09.04.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову виходячи з наступного. Так, відповідач зазначає, що автомобільна дорога Київ-Чоп по протяжності має тільки дві смуги для руху в одному напрямку, при цьому в деяких місцях мають полосу для розгону транспортних засобів, які виїжджають з прилеглих доріг. Також відповідач зазначає, що доводи позивача з приводу руху на крайній лівій смузі, оскільки права смуга була зайнята, спростовуються відеозаписом події, з якого вбачається, що автомобіль позивача їхав один, а тому на думку відповідача, позивач повинен був побачити знак 5.45 «Броники», тобто початок населеного пункту. Приймаючи до уваги вищевикладене, відповідач вважає позов безпідставним та необґрунтованим.

Позивач надав 12.04.2019 відповідь на відзив із викладеними запереченнями щодо відзиву.

Представник третьої особи надав письмові пояснення щодо вказаного позову, які підтвердив в судовому засіданні і в якому посилається, зокрема, на те, що позивач фактично не оспорює порушення Правил дорожнього руху щодо перевищення швидкості, а його посилання на невірно встановлений знак, не звільняє водіїв від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху у разі встановлення знаку не у відповідності до зазначених правил або вимог ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування».

Позивач, в свою чергу, подав 07.05.2019 відповідь на пояснення із запереченнями щодо пояснень третьої особи.

Вислухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 25 лютого 2019 року поліцейським батальйону Управління Патрульної поліції в Житомирській області Департаменту Патрульної поліції капралом поліції Попком Іваном Володимировичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 514244 від 25.02.2019 року,якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Як вбачається зі змісту постанови, поліцейським встановлено, що 25.02.2019 року об 12 годині 25 хвилин на а/д Київ - Чоп, 210 кілометр, ОСОБА_1 рухався в населеному пункті зі швидкістю 76 км/год, швидкість вимірювалась приладом драгер 000632, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідач - поліцейський батальйону Управління Патрульної поліції в Житомирській області Департаменту Патрульної поліції капралом поліції ПопкоІ.В. в якості доказів правомірності винесення постанови до відзиву подав матеріали відеозапису з місця події та фото матеріали.

Разом із тим, слід зазначити, що відповідно до п. 8.1., 8.2-1. Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про дорожні знаки та сигнали від 08.11.1968, ратифікованою Україною 25.04.1974 указом Президії Верховної ВР УРСР №2615-VIII, знаки встановлюються таким чином, щоб їх легко і своєчасно могли розпізнавати водії, для яких вони призначені. Зазвичай вони встановлюються на стороні дороги, відповідної напрямку руху; однак вони можуть бути поміщені або повторені над проїжджою частиною дороги. Будь-який знак, встановлений на стороні дороги, відповідного напрямку руху, повинен бути повторений над проїзною частиною або на протилежній стороні дороги, якщо місцеві умови такі, що цей знак може не бути вчасно помічений водіями транспортних засобів, для яких він призначений.

У відповідності до п. 10.1.2 ДСТУ 4100-2002 Дорожні знаки, розробленого на підставі вимог зазначеної Конвенції та затвердженого наказом Держстандарту України від 03.06.2002 №326, встановлення чи демонтаж дорожніх знаків без узгодження з підрозділами Державтоінспекції МВС України заборонено.

Згідно оскаржуваної постанови від 25.02.2019, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Так, ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджується, і позивачем фактично не заперечується, що ОСОБА_1 , рухаючись 76 км/год у населеному пункті «Броники» на а/д Київ - Чоп, 210 кілометр, порушив цим п. 12.4 ПДР України, який передбачає, щоу населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Проте, згідно наявних у справі фотоматеріалів слідує, що на початку дорожнього знаку 5.45 «Броники», автодорога має три полоси в одному напрямку, а вищезазначений знак не дублюється на розділювальній смузі чи над проїзною частиною або на протилежному боці дороги, що не відповідає вимогам ПДР України(п. 8.2-1)та вимогам національного стандарту (а.с. 13).

Таким чином, позивач рухаючись на крайній лівій смузі не бачив та міг не побачити дорожний знак 5.45 «Броники», оскільки у крайній правій смузі рухалась вантажівка, що не спростовано відповідачем.

З урахуванням наведеного, в даному випадку, слід окремо зазначити, що відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, так як, в судовому засіданні встановлено, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона вказаного правопорушення, оскільки у судовому засіданні встановлено, що він не мав умислу на його вчинення.

Крім того, щодо заперечень відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у запереченні відповідач посилаючись на відеозапис події зазначає, що автомобіль позивача їхав на дорозі один, а тому на думку відповідача, позивач повинен був побачити знак 5.45 «Броники». Суд не може погодитись із даними доводами, оскільки вказаний відеозапис здійснений не безпосередньо біля початку населеного пункту, а значно далі від нього, що підтверджується розташуванням автомобілів поліції на фотознімку, який був доданий позивачем(а.с. 14). З даного фотознімку вбачається, що поліція знаходилася в кінці населеного пункту «Броники».

Також, слід зазначити, що у відзиві на позов, відповідач не заперечує, що автомобільна дорога Київ-Чоп по протяжності в деяких місцях має полосу для розгону транспортних засобів, які виїжджають з прилеглих доріг, тобто, три полоси в одному напрямку, що передбачає дублювання дорожнього знаку на розділювальній смузі чи над проїзною частиною або на протилежному боці дороги.

В запереченні відповідач також посилається на дорожній знак 5.70 ПДР України, що розташований по обидва боки полоси, проте даний знак не відноситься до знаків, які встановлюють обмеження швидкості.

В запереченні відповідач також посилається і на правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості, проте, слід зазначити, що позивач не заперечує проти показників лазерного вимірювача швидкості та законності його застосування, а тому дані доводи відповідача є безпідставними.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення, натомість наявні в матеріалах справи докази підтверджують позицію позивача.

Суд вважає, що наданими матеріалами не доведена вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що адміністративний позов в частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а саме: задоволенню підлягають позовні вимоги щодо скасування постанови серії НК №514244 від 25.02.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Крім того, з урахуванням вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС, суд приходить до висновку про закриття справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП України.

Разом із тим, вимоги щодо визнання дій відповідача протиправними щодо винесення відносно ОСОБА_1 оскаржуваної постанови, - задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Згідно ст.222 КУпАП, саме до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.122 КУпАП.

Згідно ч. 2 цієї статті, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За таких підстав відповідач капрал поліції Попко І.В. при винесенні постанови про адміністративне правопорушення діяв в межах своєї компетенції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 33, 122, 293, 247 КУпАП України, ст.ст. 6, 9, 77, 90, 227-228, 241-246, 286 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського батальйону Управління Патрульної поліції в Житомирській області Департаменту Патрульної поліції капрала поліції Попка Івана Володимировича, третя особа: Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 514244 від 25.02.2019 року, винесену поліцейським батальйону Управління Патрульної поліції в Житомирській області Департаменту Патрульної поліції капралом поліції Попко Іваном Володимировичем щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 255 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

В частині позову щодо визнання дій поліцейського батальйону Управління Патрульної поліції в Житомирській області Департаменту Патрульної поліції капрала поліції Попка Івана Володимировича у складанні постанови про адміністративне правопорушення серії НК № 514244 від 25.02.2019 року протиправними - відмовити.

З урахуванням ч.4 ст.286 КАС України, рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: поліцейський батальйону Управління Патрульної поліції в Житомирській області Департаменту Патрульної поліції капрала поліції Попка Івана Володимировича , 10031, м. Житомир, вул.Покровська, 96.

Третя особа: Департамент патрульної поліції, 03148, м. Київ, вул.Федора Ернеста, 3, код ЄДРПОУ - 40108646.

Повний текст складений 08.05.2019.

Суддя: