Справа № 160/2694/19
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2019 року Справа № 160/2694/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровської області про визнання протиправною та нечинною вимогу, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адмністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просив: визнати протиправною та нечинно вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року № Ф 5164-56/482, якою визначено ОСОБА_1 сплатити борг (недоїмку) в сумі 7371 грн. 54 коп. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2018 року, як особі, яка проводить незалежну професійну діяльність адвоката.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус адвоката, однак з січня 2017 року не проводить, незалежну професійну діяльність, оскільки будучи інвалідом війни II групи та має хронічні захворювання внаслідок отриманих поранень, що стало заважати йому проводити незалежну професійну діяльність. Про вказані обставини позивач в грудні 2016 року повідомив Криворізькі Центри з надання безоплатної правової допомоги, які з 01 січня 2017 року не залучають позивача до участі в кримінальні провадження та цивільні (господарські) процеси. Крім того, зазначив, що за 2017 рік та послі дуючий 2018 рік позивач сплатив Єдиний внесок, оскільки є військовим пенсіонером (полковник СБУ) з вислугою 38 років, а відтак вже сплатив єдиний внесок на отримання страхових виплат (послуг) за діючі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Також зазначив, що після виходу у відставку 1998року, позивач був прийнятий на роботу ДВНЗ Криворізький економічний інститут Київського національного економічного унії Вадима Гетьмана (ДВНЗ) та працює по теперішній час на умовах трудового договору і роботодавцем за нього сплачуються відповідні податки, збори та Єдиний внесок, у тому числі за 2018 рік. Таким чином, прийнята відповідачем вимога від 19 листопада 2018 року №Ф5164-56/482 про сплату борг (недоїмку) в сумі - 7371 гри. 54 коп. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2018 рік, як особі, яка проводить незалежну професійну діяльність адвоката, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березя 2019 року відкрито провадження у справі до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітнгя 2019 року відкладено розгляд справи на 06 травня 2019 року.
Позивач надав заяву в якій зазначив про те, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та вказав про неможливість приймати участь у судових засідання, оскільки працює в цей час, та поїздка з м. Кривого Рогу до м. Дніпра є небажаною за його станом здоров`я.
Відповідач 06 травня 2019 року до суду подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону №2464 платника єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а так медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності. За даними інформаційної системи органу доходів і зборів та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб- підприємців ОСОБА_1 станом на 31.10.2018 перебуває на податковому обліку в Криворізькому південному управлінні ДФС у Дніпропетровській області як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат). Враховуючи вищенаведене, позивач зобов`язаний сплачувати єдиний внесок, який не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску - 819,06 грн. Таким чином, на підставі вищезазначеного, у зв`язку з наявність заборгованості по єдиному внеску, відповідно до Закону №2464 та Інструкції №449, ГУ ДФС у Дніпропетровській області сформовано вимогу від 19.11.2018 №Ф-5164-56/482 про сплату заборгованості по єдиному внеску на суму 7371,54 грн.
У судове засідання сторони не з`явились, судом сповіщались про час і місце судового розгляду справи у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).
Таким чином, суд приходить до висновку продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.258 КАС України - не пізніше закінчення строків розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 05 лютого 1998 року отримав Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 175, яке видано Кіровоградською обласною КДКА.
Позивач станом на 31.10.2018 року перебуває на податковому обліку в Криворізькому південному управлінні ДФС у Дніпропетровській області як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат).
19 листопада 2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято вимогу №Ф5164-56, якою визначило ОСОБА_1 борг (недоїмку) в сумі - 7371 грн. 54 коп. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2018 рік, як особі, яка проводить незалежну професійну діяльність адвоката.
Вказану вимогу позивач оскаржив в адміністративному порядку, за результатами оскарження Державною Фіскальною службою України прийнято рішення про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 (а.с. 6-8) .
Не погодившись із вказаною вимогою, позивач звернувся до суду з позовом.
Вирішуючи спір по суті суд, беручи до уваги наведене вище, виходить з наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. N 2464-VI.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Перелік платників єдиного внеску визначений статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Згідно з п. 5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобовязаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Водночас, відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;
Таким чином, з системного аналізу пп.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України та ст.ст.4,7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» випливає, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.
Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що він як військовий пенсіонер за вислугою років не повинен сплачувати єдиний внесок, оскільки Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», не передбачено звільння осіб, які провадять незалежну професійну діяльність від сплати ЄСВ.
Однак, суд враховує, що ОСОБА_1 з 1998 року також працює у Криворізькому економічному інституті ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана та вказаний заклад сплачує за позивача єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується реєстром застрахованих осіб (а.с.22-25).
Під час вирішення зазначеної справи суд враховує, що Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не врегульовано відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та здійснення незалежної професійної діяльності.
А із системного аналізу його норм вбачається, що єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказана мета досягається шляхом регулярної сплати мінімального страхового внеску.
Таким чином, в розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010р. позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього регулярно нараховує та сплачує роботодавець, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, зокрема у періоди, коли він був найманим працівником, а не самозайнятою особою.
Так, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.
Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними у постанові від 05.11.2018 року ( справа № 820/1538/17).
Враховуючи викладене та те, що єдиний внесок за Панченко М.І. нараховує та сплачує роботодавець, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, а також відповідачем не надано до суду доказів того, що він отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності, суд приходить до висновку про протиправність прийняття відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2018р. № Ф-5164-56 та наявності підстав для її скасування.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровської області про визнання протиправною та нечинною вимогу - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року № Ф -5164-56.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев