Справа № 308/5046/19
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/5046/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2019 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Бенца К.К.,
за участю секретаря - Пассер М.І.,
представника позивача - Жила Л.А.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
перекладача -Трачук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду в м. Ужгород, матеріали адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , про примусове видворення іноземця з України, -
ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до відповідача громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , про примусове видворення іноземця з України.
Позов мотивує тим, що 25.08.2018 року о 14 год. 00 хв. громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно міжвідомчою групою представників ОРВ з м.д. н.п. Ужгород, НПУ, ДМСУ у рамках ССПО «Кордон 2018», цільових профілактичних заходів «Мігрант», місячника «Прикордонної служби» був затриманий на околиці н.п. ОСОБА_2 на автодорозі «Київ-Чоп» який мав на меті перетнути державний кордон поза межами пункту пропуску у складі групи осіб на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». 28.08.2018 року Ужгородським міскрайонним судом відносно відповідача було прийнято рашення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. 10.09.2018 року відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, за місцем розташування с. Журавичі, Ківерцівського району, Волинської області. У відповідача відсутні документи, що, підтверджують законність його перебування на території України , відповідач родичів на території України, які б могли надати йому допомогу у поверненні до країни походження, та достатніх коштів для повернення до країни походження не має.
Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП.
З посиланням на приписи ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також на те, що відповідач, підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має, позивач просить примусово видворити за межі України громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилалася на обставини зазначені в позовній заяві.
Відповідач, ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Зазначив, що не бажає повернутися додому, оскільки в країні його походження є військовий конфлікт. Окрім того вказав, що нелегально потрапив на територію України, документів не має, оскільки мав намір працювати, навчатись на території України. Вказав, що не звертався до міграційних органів з заявою про надання статусу біженця. Вказав, що його дядько проживає в м. Миколаїв.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із частиною 1 стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
За правилами ч.7 ст.5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.
Судом встановлено, що 25.08.2018 року о 14 год. 00 хв. громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно міжвідомчою групою представників ОРВ з м.д. н.п. Ужгород, НПУ, ДМСУ у рамках ССПО «Кордон 2018», цільових профілактичних заходів «Мігрант», місячника «Прикордонної служби» був виявлений та затриманий на околиці н.п. ОСОБА_2 на автодорозі «Київ-Чоп» який на мав меті перетнути державний кордон поза межами пункту пропуску у складі групи осіб на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
28.08.2018 року Ужгородським міскрайонним судом відносно відповідача було прийнято рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
10.09.2018 року відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, за місцем розташування с. Журавичі, Ківерцівського району, Волинської області.
У відповідача відсутні документи, що, підтверджують законність його перебування на території України , відповідач родичів на території України, які б могли надати йому допомогу у поверненні до країни походження, та достатніх коштів для повернення до країни походження не має.
Поясненнями відповідача в судовому засіданні стверджено, що відповідач на територію України потрапив не законним шляхом.
Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: даними протоколу про адміністративне затримання від 25.08.2018 року; даними протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 25.08.2018 року;обставинами встановленими рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28.08.2018 року; даними рішення про примусове повернення з України громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 від 06.05.2019 року.
Дії громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кваліфіковані за ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідач, підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має.
Згідно до п.14 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Згідно вимог ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обгрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилитимуться від виконання такого рішення.
Частиною 4 ст. 30 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, та розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України.
Відповідач, підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має, документів, що посвідчують особу, дають йому право офіційно перебувати в Україні та виїхати з України немає, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, коштів на повернення, внесення застави немає.
Представлені позивачем докази свідчать про те, що громадянин Ісламської Республіки Афганістан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 реалізуючи свої права та свободи, міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально виїхати до європейських країн, відповідач вибрав більш легкий та незаконний спосіб, знаючи, що для досягнення своєї мети він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, відповідач умисно пішов на вчинення правопорушення.
Крім того, суд враховує відсутність встановлених Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборон на примусове видворення відповідача.
При цьому, суд враховує також ту обставину, що відповідач мав час та можливість для того, щоб в установленому законом порядку звернутися із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Докази того, що в країні походження відповідач піддавався переслідуванням за політичні чи релігійні переконання, расові або етнічні ознаки в матеріалах справи відсутні.
Рішення про примусове повернення з України громадянина Ісламської Республіки Афганістан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.05.2019 року, яке йому вручено 06.05.2019 року у присутності перекладача, останнім не виконано на час розгляду справи.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України визначені статтею 288 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно ч. 1 ст.288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Таким чином, враховуючи вищевикладене встановлені наступні обставини справи, зокрема те, що відповідач самостійно територію України не залишить, відсутність у нього родичів в Україні, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження.
Крім цього, суд при ухваленні рішення, бере до уваги , що спроба незаконного перетину відповідачем державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчить про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону а також вимоги ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», яка передбачає, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави,
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що відповідач коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, у нього відсутні документи на право перебування на території України та відсутнє постійне місце проживання, порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, позовні вимоги щодо примусового видворення відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд вважає за можливе звернути рішення до негайного виконання.
Керуючись ст.ст. 12, 257, 241, 244, 246, 288 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 30 України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , про примусове видворення іноземця з України задовольнити.
Примусово видворити за межі території України громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду звернути до негайного виконання.
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені п. 3 ст. 288 КАС України у десятиденний строк із дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач - військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач - громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перебуває за адресою: АДРЕСА_1
Повне судове рішення виготовлено та оголошено 10 травня 2019 року.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду К.К. Бенца