Справа № 520/9059/18
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 р.Справа № 520/9059/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

за участю представника позивача Ковкіна О.В.,

за участю представника відповідача Білоконя С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Триумф-В" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., місце складання м. Харків, повний текст складено 18.02.19 року по справі № 520/9059/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Триумф-В"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення від 08.10.2018 р. №1,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Триумф-В», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 08.10.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що спірне рішення суб`єкта владних повноважень ґрунтуються на помилкових судженнях та припущеннях контролюючого органу про вчинення платником податкових правопорушень спростовуються обставинами фактичної дійсності. Платник також стверджував, що проведені господарські операції були зумовлені потребами реальної діяльності, відбулись у дійсності, мали спрямування на реальне настання правових наслідків, підтверджені необхідним обсягом первинних та суміжних документів, розрахунки по оплаті виконані, що свідчить про виконання господарських зобов`язань сторонами правочинів та спричинило настання змін у складі та структурі активів учасників господарських операцій.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 у справі № 520/9059/18 залишено без задоволення адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Триумф-В" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки перевіркою встановлено нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, Головним управлінням ДФС у Харківській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з контрагентами ТОВ «Кастром Груп» за червень 2015р., з ТОВ «Жерман Плюс» за серпень 2015р., з ТОВ «Оріон Строй» за грудень 2015р., березень 2016р., з ТОВ «Укргрупкомерц» за червень 2016р., липень2016р., з ТОВ «Хейвард» за жовтень 2016р., з ТОВ «Ліагро Сервіс Груп» за листопад 2016р., з ТОВ «Номос Омас» за листопад 2016р., з ТОВ «»Укрбуд-ЛТД» за березень 2017р., квітень 2017р., з ТОВ «Делл Ком» за липень 2017р., з ТОВ «Буд Сервіс Промоушен» за січень 2017р., лютий 2017р., березень 2017р., з ТОВ «Торгово-закупівельне підприємство «Торгсервіс» за вересень 2015р., жовтень 2015р., листопад 2015р., з ТОВ «Кантегір» за вересень 2017р., а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг).

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 21.06.2018р. за №2536/20-40-14-11-11/32236749 (а.с.11-77 т.1).

У згаданому акті перевірки викладені судження контролюючого органу про вчинення платником податків порушень вимог: 1) п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.7 ст201, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України в результаті чого підприємством завищено податковий кредит, що призвело до заниження суми податку на додану вартість у загальній сумі ПДВ 320.432,00 грн., у тому числі за червень 2015р. на суму 8.106,00 грн., за серпень 2015р. на суму 12.700,00 грн., за вересень 2015р. на суму 41.667,00 грн., за жовтень 2015р. на суму 11.973,00 грн., за листопад 2015р. на суму 46.360,00 грн., за грудень 2015р. на суму 41.680,00 грн., за березень 2016р. на суму 8.000,00 грн., за червень 2016р. на суму 5.152,00 грн., за липень 2016р. на суму 41.810,00 грн., за жовтень 2016р. на суму 8.659,00 грн., за листопад 2016р. на суму 7.795,00 грн., за січень 2017р. на суму 4.500,00 грн., за лютий 2017р.на суму 19.570,00 грн., за березень 2017р. на суму 36.360,00 грн., за квітень 2017р. на суму 12.000,00 грн., за липень 2017р. на суму 8.500,00 грн., за вересень 2017р. на суму 5.600,00 грн.

З посиланням на даний акт суб`єкт владних повноважень прийняв податкове повідомлення-рішення: від 18.07.2018р. №1, яке за результатами процедури адміністративного оскарження рішенням ДФС України від 02.10.2018р. №31985/6/99-99-11-01-01-25 скасовано в частині зменшення ТОВ "Триумф-В" податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинам з: ТОВ "Укргрупкомерц", ТОВ "Хейвард", ТОВ "Ліагро Сервіс Груп", ТОВ "Номос Омас", ТОВ "Укрбуд - ЛТД", ТОВ "Делл Ком", ТОВ "Буд Сервіс Промоушен", ТОВ "Торгово-закупівельне підприємство "Торгсервіс", ТОВ "Кантегір" та у відповідній частині штрафні санкції. В іншій частині залишено без змін.

На виконання рішення ДФС України 08.10.2018р. ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення №1 про збільшення розміру грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 88.107грн. 50 коп. (70.486,00 грн. - податкові зобов`язання, 17.621,50 грн. - штраф).

Фактичними підставами для винесення спірного рішення послугували судження контролюючого органу про вчинення особою податкових правопорушень за рахунок прийняття до обліку податкових накладних, виписаних контрагентами - постачальниками та контрагентами-підрядниками, за господарськими операціями, які в дійсності не відбулись. Крім того, зазначив, що проведені господарські операції з контрагентами: ТОВ «Кастром-Груп», ТОВ «Жерман Плюс», ТОВ «Оріон Строй» не підтверджені необхідним обсягом первинних та суміжних документів. Також зазначено, що проведена перевірка показала на нереальність господарських зносин між платником та контрагентами - постачальниками та контрагентами-підрядниками з огляду на відомості інформації з баз даних, які знаходяться в користуванні органів ДФС та інформації з зовнішніх джерел, а також існування кримінальних проваджень за подією створення і діяльності певних контрагентів та винесених обвинувальних вироків у кримінальних справах.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням одночасної сукупності таких обставин, як неподання контролюючому органу товаро-транспортних накладних, сертифікатів на ТМЦ, неповне заповнення усіх граф в актах здачі-прийняття робіт та відсутність у видаткових накладних відомостей про особу, котра діяла від імені контрагента, у поєднанні з поясненнями керівника постачальника (директора ТОВ «Оріон Строй» - Фетісова Д.О.) відносно причетності до діяльності цього платника, наявності вироків стосовно директорів контрагентів (ТОВ «Кастром Груп» - ОСОБА_1 та ТОВ Жерман Плюс» - Трохимця І. А.), судовим розглядом не підтверджено реальності господарських операцій позивача з його контрагентами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.36 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з абзацом "а" п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.1. ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.п.14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами

Згідно п. 1.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджено наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Відповідно до п. 2.1. вказаного Положення, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Пунктом 2.4 цього Положення передбачено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, оцінюватись при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 20.01.2016 у справі за позовом ПАТ «МТС Україна» до Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Сам факт наявності у позивача податкових та видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

Матеріалами справи встановлено, що на підтвердження доводів про реальність господарських операцій з ТОВ «Кастром Груп» позивачем до суду надано копії: 1) договору підряду №18/15 від 18.06.2015р. (підрядні роботи фарбування металокострукцій), який від імені ТОВ «Триумф-В» (замовника) підписано директором Поляком Є.Б. та зі сторони підрядника ТОВ «Кастром Груп» - директором Ткач О.М .; податкову накладну від 25.06.2015р. №514 на загальну суму 48.638,40 грн., у т.ч. ПДВ - 8.106,4грн.; акт прийому виконаних будівельних робіт за червень 2015р. №1; платіжні доручення від 03.07.2015р. №248 на суму 28.638,40 грн. від 06.07.2015р. №255 на суму 20.000,00 грн.

З акту перевірки встановлено, що перерахування грошових коштів підприємством ТОВ «Тріумф-В» здійснено на підставі платіжних доручень з недостовірним зазначенням даних у реквізитах призначення платежу (оплата, за товари, послуги, які фактично не отримано від ТОВ «Кастром Груп»), відтак відсутня можливість достовірно ідентифікувати реальне призначення платежів по вказаним операціям.

Перевіркою встановлено також відсутність у ТОВ «Кастром Груп» трудових ресурсів, матеріальних ресурсів, виробничої бази, основних засобів, що унеможливлює здійснення господарської діяльності даного контрагента.

Крім того, відповідно до вироку Печерського районного суду від 01.12.2015р. по справі №757/42406/15-к затверджено угоду від 30.10.2015 року між прокурором прокуратури Печерського району м. Києва Безкоровайним Б.В. та обвинуваченим ОСОБА_1 про визнання винуватості. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.205, ч.1 ст.358 КК України, та призначено покарання: за ч. 1 ст. ст.205 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн; за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч.1 ч.2 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_1 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Отже, первинні документи, видані контрагентом директор якого визнаний винним за вироком суду від 01.12.2015р. за ч.1 ст.205, ч.1 ст.358 Кримінального Кодексу України, не можуть вважатися належно оформленими та звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Жерман Плюс», колегія суддів зазначає наступне.

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій платником подано до суду копії: договору-поставки №10/08-П від 10.08.2015р. (поставка металоконструкцій б/у крана мостового в/п 5тн L10,5м ), який підписано від імені «ТОВ Тріумф-В» (покупця) директором Поляк Є.Б. та від імені ТОВ «Жерман Плюс» (продавця) директором ОСОБА_2; податкової накладної від 11.08.2015р. №301, видаткової накладної від 11.08.2015р. №301; платіжних доручень: від 11.08.2015р. №341 на суму 25.400,00 грн., від 12.08.2015р. №347 на суму 25.400,00 грн., від 13.08.2015р. №347 на суму 25.400,00 грн..

Документів, що підтверджують факт завантаження, розвантаження товарно-матеріальних цінностей до матеріалів справи не надано.

З акту перевірки встановлено, що перерахування грошових коштів підприємством ТОВ «Тріумф-В» здійснено на підставі платіжних доручень з недостовірним зазначенням даних у реквізитах призначення платежу (оплата, за товари, послуги, які фактично не отримано від ТОВ «Жерман Плюс»), відтак відсутня можливість достовірно ідентифікувати реальне призначення платежів по вказаним операціям.

Документів, що підтверджують походження придбаного товару - сертифікатів якості та декларацій про відповідність як до перевірки так і до матеріалів справи не надано.

Крім того, відповідно до вироку Печерського районного суду від 06.11.2015р. по справі №757/40842/15-к затверджено угоду від 30 жовтня 2015, укладену між прокурором прокуратури Печерського району м. Києва Безкоровайним Б.В. та обвинуваченим ОСОБА_2 про визнання винуватості. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України, і призначити узгоджене сторонами угоди покарання: за ч. 1 ст. 205 КК України - у виді п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн. (вісім тисяч п`ятсот) грн.; за ч. 1 ст. 358 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 70 КК України призначено ОСОБА_2 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Отже, первинні документи, видані контрагентом директор якого визнаний винним за вироком суду від 06.11.2015р. за ч.1 ст.205, ч.1 ст.358 Кримінального Кодексу України, не можуть вважатися належно оформленими та звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Оріон Строй», колегія суддів зазначає наступне.

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій платником подано до суду копії: договору купівлі-продажу №01/12.2015 від 01.12.2015р. (шкіфу гальмівного D500, гальмівної рамки з гідроштовхачем ТЭ-80, зубчастої пари редуктора РСП-1000і=26,8), який підписано від імені ТОВ «Тріумф-В» в якості покупця (місце знаходження - м.Харків) директором - Поляком Є.Б . та від імені ТОВ «Оріон Строй» в якості продавця (місце знаходження - м.Київ) директором Фетисовим Д.О .; видаткових накладних: від 03.12.2015р. №56, від 21.12.2015р. №393; податкових накладних: від 03.12.2015р. №56, від 21.12.2015р. №393; платіжних доручень: від 03.12.2015р. №590 на суму 46.080,00 грн., від 22.12.2015р. №624 на суму 204.000,00 грн.; акт надання послуг №273 від 24.12.2015р., акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) №029020659 від 09.12.2015р.. №029020277 від 03.12.2015р., платіжні доручення: від 03.12.2015р. №590 на суму 46.080.00 грн., від 22.12.2015р. №624 на суму 204.000,00 грн.

Зі змісту видаткових накладних встановлено, що в полі «Від постачальника» відсутні П.І.Б., що не дає змоги ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції.

Натомість у податкових накладних наявний електронний цифровий підпис та П.І.Б. Фетисова Д.О .

З вищезазначених актів не можливо дослідити, які саме товари, в якій кількості та від якого постачальника транспортувалися.

Не надано документів, що підтверджують факт завантаження, розвантаження товарно-матеріальних цінностей.

З акту перевірки встановлено, що перерахування грошових коштів підприємством ТОВ «Тріумф-В» здійснено на підставі платіжних доручень з недостовірним зазначенням даних реквізитах призначення платежу (оплата, за товари, послуги, які фактично не отримано від ТОВ «Оріон Строй»), відтак відсутня можливість достовірно ідентифікувати реальне призначення платежів по вказаним операціям.

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій з контрагентом ТОВ «Оріон Строй» платником подано до суду, також, копії: договору підряду №10/03-ПР від 10.03.2016р.(проектні роботи, розробка електичних схем, відновлення паспорта, технічних умов, ремонт мостового електричного крану), який підписано від імені ТОВ «Тріумф-В» (замовником) директором - Поляком Є. Б. та від імені ТОВ «Оріон Строй» (підрядника) директором Фетисовим Д . О .; податкові накладні: №704 від 31.03.2016р., №681 від 30.03.2016р., №646 від 29.03.2016р., №614 від 28.03.2016р.; акти здачі -прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000646 від 31.03.2016р., №ОУ - 0000704 від 31.03.2016р.; платіжні доручення: від 28.03.2016р. №118 на суму 7.500,00 грн., від 29.03.2016р. №122 на суму 20.500,00 грн., від 30.03.2016р. №127 на суму 9.000,00 грн., від 31.03.2016р. №4 на суму 11.000,00 грн.

Так, перерахування грошових коштів підприємством ТОВ «Тріумф-В» здійснено на підставі платіжних доручень з недостовірним зазначенням даних реквізитах призначення платежу (оплата, за товари, послуги, які фактично не отримано від ТОВ «Оріон Строй»), відтак відсутня можливість достовірно ідентифікувати реальне призначення платежів по вказаним операціям.

У податкових накладних наявний електронний цифровий підпис та П.І.Б. Фетисова Д.О .

Зі змісту актів здачі-прийняття робіт встановлено, що в полі «Від виконавця» та «Від замовника» відсутні П.І.Б., що не дає змоги ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції.

На підтвердження обставин перевезення ТМЦ представником позивача надано до матеріалів справи: акт надання послуг №273 від 24.12.2015р., де ТОВ "Триумф-В" замовник та ТОВ "Х-Корнер" виконавець, в якому виконавцем були виконані транспортні послуги за маршрутом: м.Харків - м.Миколаїв; рахунок на оплату №284 від 23.12.2015р.; акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) №029020659 від 09.12.2015р., де ТОВ "Триумф-В" замовник та ТОВ "Транспортна компанія "САТ" виконавець, в якому зазначено, що виконавцем були проведені роботи: перевезення вантажу Київ №1 Дніпропетровськ №1; акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) №029020277 від 03.12.2015р., де ТОВ "Триумф-В" замовник та ТОВ "Транспортна компанія "САТ" виконавець, в якому зазначено, що виконаввцем були проведені роботи з перевезення вантажу Харків №1 Миколаїв.

Разом з тим, зі змісту поданих документів не можливо встановити, які саме товарно-матеріальні цінності, в якій кількості та від якого постачальника на виконання якого договору транспортувалися, що свідчить про їх дефектність.

Згідно зі ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши наявні в матеріалах справи первинні документи та оцінюючи подані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності у відповідності до ст.ст. 73-76 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів прийшла до висновку, що господарські операції позивача з : ТОВ «Кастром-Груп», ТОВ «Жерман Плюс», ТОВ «Оріон Строй» не мали реального характеру з огляду на те, що недоліки наданих позивачем первинних документів та наявність вироків стосовно директорів контрагентів позивача в своїй сукупності дають підстави для висновку про те, що позивачем здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій і складено первинні документи всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість заявлених позовних вимог, натомість судовим розглядом підтверджено правомірність рішення суб`єкта владних повноважень.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи викладене, колегія суддів, приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 у справі № 520/9059/18 відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Триумф-В" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 року по справі № 520/9059/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 10.05.2019 року