Справа № 364/482/19
Суддя: Ткаченко О. В.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 364/482/19
Провадження № 2-а/364/9/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2019 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

при секретарі Бондаренко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володарка, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1

до інспектора спеціалізованої ГРПП з обслуговування СПГУНП в Одеській області Беринчука Олександра Сергійовича, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: СПГУНП в Одеській області, адреса: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12,

про скасування постанови серії ДПО № 003281, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 17.04.2019 року інспектором спеціалізованої ГРПП з обслуговування СПГУНП в Одеській області Беринчуком О.С. винесено постанову серії ДПО № 003281 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень. Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1 керував автомобілем марки «RENAULT MAGNUM» державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом, та рухався у крайній лівій смузі руху в той час, коли права смуга була вільна, чим порушив п. 11.2 та п. 11.5 ПДР України. Вважаючи, що поліцейський Беринчук О.С. безпідставно виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 122 КУпАП, незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, не давши йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Позивач просить суд визнати дії інспектора Беринчука О.С. щодо складання постанови про адміністративного правопорушення незаконними, визнати протиправною та скасувати постанову серії ДПО № 003281 від 17.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері про притягнення його - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень та закрити адміністративне провадження у справі про адміністративне правопорушення від 17.04.2019 року про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач на виклик суду в судове засідання не прибув, та подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просив суд розглядати справу у його відсутність.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАСУ, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом із досліджених матеріалів справи встановлено, що 17.04.2019 року поліцейським Беринчуком О.С. було зупинено ОСОБА_1 та винесено постанову серії ДОП № 003281 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с.7). Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1 керував автомобілем марки «RENAULT MAGNUM» державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом, та рухався у крайній лівій смузі руху в той час, коли права смуга була вільна, чим порушив п. 11.2 та п. 11.5 ПДР України (а.с.7).

Позивач вважає, що поліцейський безпідставно виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 122 КУпАП, незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу не давши йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП та порушив процедуру розгляду справи, саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд виходить з наступних міркувань.

Позивач оспорює правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що постанова винесена відносно нього з порушенням вимог ст. ст. 268, 278, 279 КУпАП.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 256 КУпАП, за загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначається: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 Кодексу).

Статтею 258 КУпАП зазначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

З метою забезпечення дотримання прав особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КпАП України щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КпАП України).

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому відповідно до практики Європейського суду з прав людини, поняття «суду», яке застосовується у Конвенції, не обмежується виключно органами судової влади, а поширюється й на інші державні органи, уповноважені вирішувати питання про притягнення особи до юридичної відповідальності. Так зокрема, орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 § 1, може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна (Sramek v. Austria (Срамек проти Австрії), § 36).

Отже, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття об`єктивного і справедливого рішення (вчинення дії), зокрема, із порушенням права позивача користуватися під час розгляду справи юридичною допомогою адвоката, тобто права на захист.

З огляду на вищевказане суд зазначає про наступне.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376.

Згідно з п. 3 зазначеної Інструкції протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Судом встановлено, що позивач не погоджувався зі спірною постановою відповідача під час її винесення та з застосуванням адміністративного стягнення.

Таким чином, суд вважає, що вказане свідчить про наявність у відповідача обов`язку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП.

Однак, такий протокол останнім складено не було.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватись на вимогах цих Правил.

Разом з тим, відповідно до пункту 1.9. ПДР особи, які порушують Правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пункту 5 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими нате цим Кодексом.

Органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, віднесені цим Кодексом до їх відання (частина друга статті 214 КУпАП).

Водночас, стаття 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Положеннями статті 222 КУпАП також передбачено, що органи Національної поліції та від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, в тому числі справи про правопорушення правил дорожнього руху, передбачені частиною 2 статті 122 КУпАП.

Згідно статті 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 268 Кодексу визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 276 КУпАП здійснена відповідачем за місцем його перебування, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, винесено постанову у присутності позивача, роз`яснено всі його права та надано її на ознайомлення та підписання. Позивач ознайомився із даною Постановою та поставив свій підпис (про що є відповідна відмітка у Постанові).

Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Разом з тим, відповідно до статей 72, 73, 90 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Для оцінювання рішень, дії чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди на підставі частини другої статті 2 КАС України повинні перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, як зазначає Пленум Вищого адміністративного суду у постанові від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Таким чином, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача негайно та безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвело до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В той же час, відповідачем не надано жодних доказів на спростування позовних вимог позивача, як самої події адміністративного правопорушення, тобто наявності у діях ОСОБА_1 вини.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині закриття адміністративного провадження та скасування постанови про адміністративне правопорушення підлягають до задоволенню.

Окрім того ОСОБА_1 просив суд визнати протиправними дії інспектора щодо складання постанови незаконними, та вказані позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки ч. 3 ст. 286 КАС України не передбачено такого права місцевого загального суду при ухваленні рішень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно вимог ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За правилами ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконано.

Тож враховуючи вищевикладене позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 122 ч. 2, 258, 268, 276, 277, 279, 289 КУпАП , ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 94, 241-246, 255, 268-272, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора спеціалізованої ГРПП з обслуговування СПГУНП в Одеській області Беринчука Олександра Сергійовича, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: СПГУНП в Одеській області, адреса: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12, про скасування постанови серії ДПО № 003281 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ДПО № 003281 від 17.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень та закрити адміністративне провадження у справі про адміністративне правопорушення від 17.04.2019 року про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення через Володарський районний суд Київської області.

Суддя О. В. Ткаченко