Справа № 1.380.2019.000113
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.000113
У Х В А Л А
07 травня 2019 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого суддя Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.І., представниці відповідачів Мартинишин І.І., розглянув у підготовчому засіданні заяву позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та клопотання відповідача 1 про залишення позовної заяви без розгляду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення заборгованості, -
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , у якій просить:
- зобов`язати військову частини НОМЕР_1 та військову частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018;
Ухвалою суду від 14.01.2019 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 29.01.2019 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 06.05.2019 відмовлено представниці позивача у проведенні підготовчого засідання 07.05.2019 у режимі відеоконференції.
27.02.2019 за вх. № 6642 від військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду із позовною заявою. Оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався відповідно до наказу від 16.05.2018, вказаний строк звершився ще 21.11.2018, до суду позивач звернувся до суду 02.1.2019, позовна заява підлягає залишенню без розгляду (а.с.60-61).
21.03.2019 за вх. 911ел. від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду із цим позовом (а.с.85-87).
16.04.2019 від військової частини НОМЕР_1 надійшли письмові пояснення щодо строку звернення до суду із цим позовом, за якими відповідач 1 просив цю позовну заяву залишити без розгляду.
В судовому засіданні представниця відповідачів наполягала на залишенні позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду із позовною заявою.
Позивач в судове засідання не з`явився, явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.
Підстав для відкладення підготовчого засідання відповідно до ст. 181 КАС України не встановлено.
Вирішуючи вказане клопотання та заяву, суд керується таким.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).
Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, положеннями пункту 1.10 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 р. № 260, передбачений трьохрічний строк, протягом якого військовослужбовцю має виплачуватись грошове забезпечення, що йому належить.
Окрім вказаного, частиною другою ст. 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013року №8-рп/2013 роз`яснив, що положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995року №108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постанові від 16 листопада 2013 року (справа №21-389а13), перебування особи на державній службі є однією із форм реалізації закріпленого у ст. 43 Конституції України права на працю, тому посилання на ст.233 КЗпП України як таку, що врегульовує строки звернення до суду, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.
Слід зазначити, що військова служба є державною службою особливого характеру (ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"), отже справедливим є застосування ст. 233 КЗпП України стосовно грошового забезпечення військовослужбовців.
Визначаючись щодо поданої заяви, суд вважає за необхідне зазначити те, що відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, а статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 р.).
У Рішенні у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (Рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року).
Суд також звертає увагу на те, що позивач вже 02.01.2019 звернувся до суду із цим позовом, оскільки від відповідачів відповідні суми йому так і не надійшли.
З огляду на викладене, а також з метою забезпечення права громадян на доступ до правосуддя та гарантування права на судовий захист, суд дійшов висновку, що строк звернення до адміністративного суду з відповідним позовом слід поновити як такий, що пропущений із поважних причин, а у задоволенні клопотання відповідача 1 слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 121-123, 183, 240, ст. 248, 256, 294, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд, -
1. У задоволенні клопотання відповідача 1 про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.
2. Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
3. Причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення заборгованості, - визнати поважними.
4. Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з цим позовом.
5. Копію ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду окремо не оскаржується. Заперечення проти неї можуть бути викладені в апеляційній чи касаційній скарзі на рішення суду прийняте за результатами розгляду адміністративної справи

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.05.2019.

Суддя Качур Р.П.