Справа № 182/966/18(2-а/0182/32/2019)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 182/966/18(2-а/0182/32/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу інспектора роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Грома Дениса Юрійовича

на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.02.2019 (головуючий суддя Тихомиров І.В.)

в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Грома Дениса Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся 15.02.2018 року до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Грома Дениса Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БР № 526052, винесеної 04.02.2018 р. інспектором роти № 3 батальйону УПС в Полтавській області лейтенантом поліції Грома Д.Ю. водій ОСОБА_2 04.02.2018 р. о 11-50 год. керуючи транспортним засобом автобусом RENAULT SFR1126 F в м. Полтава по вул. К.Шосе мав несправності на правому боці лобового вітрового скла, а саме тріщину в зоні роботи склоочисників, що не відповідає нормам стандартів та експлуатації, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КпАП України.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.02.2019 позов задоволено. Скасовано постанову серії БР № 526052, яку винесено 04.02.2018 р. інспектором роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області лейтенантом поліції Грома Денисом Юрійовичем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 121 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 680грн. Справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 526052, від 04.02.2018 р. про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 121 КпАП України на ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 680грн. - закрито.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що відповідачу не було надіслано копії позову для надання можливості підготувати відзив проти позову, чим порушено вимоги ст. 174 КАС України; справу розглянуто без повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання, що є порушенням ст. 205 КАС України. Вважає, що судом першої інстанції також порушені норми матеріального права, а саме, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що інспектор патрульної поліції не мав права на місці вчинення адміністративного правопорушення виносити постанову про накладення адміністративного стягнення; також помилковим є висновок суду першої інстанції про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення по даній категорії справ. Посилається на ч. 2 ст. 258 КпАП України, згідно якої протокол не складається та на ч. 4 ст. 258 КпАП України, згідно якої на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення. Також зазначає, що провадження у справі відкрито лише 04.12.2018 року - майже через 10 місяців після надходження позову. Однак технічна можливість зберігання відеозапису про адміністративне правопорушення становить один місяць, тому відповідач був позбавлений можливості надати відеоматеріали як докази, що підтверджують вчинення позивачем правопорушення, оскільки протягом 10 місяців була відсутня інформація про оскарження в судовому порядку постанови інспектора.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БР № 526052, винесеної 04.02.2018 р. інспектором роти № 3 батальйону УПС в Полтавській області лейтенантом поліції Грома Д.Ю. водій ОСОБА_2 04.02.2018 р. о 11-50 год. керуючи транспортним засобом автобусом RENAULT SFR1126 F в м. Полтава по вул. К.Шосе мав несправності на правому боці лобового вітрового скла, а саме тріщину в зоні роботи склоочисників, що не відповідає нормам стандартів та експлуатації, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КпАП України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про Національну поліцію», норми Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395, норми Правил дорожнього руху України, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, в силу ч. 8 ст. 171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом 5 днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви.

Натомість, згідно матеріалів справи питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддею першої інстанції вирішено протягом майже 10 місяців (позивач звернувся до суду 15.02.2018 року, а провадження у справі відкрито 04.12.2018 року), що є порушенням ч. 8 ст. 171 КАС України.

Колегія суддів апеляційної інстанції також бере до уваги, що матеріали справи не містять підтверджень, що відповідачу надіслано копію позову та доданих до позову документів; водночас, матеріали справи не містять, що відповідачу надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі, що є порушенням вимог ст. 174 КАС України.

Так, в силу ч. 1, 2 ст. 174 КАС України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи; одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Оскільки матеріали справи не містять підтверджень про направлення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі та надіслання копії позовної заяви, то підтверджується довід відповідача, що він був позбавлений можливості підготувати та надати до суду відзив проти позову.

Таким чином, судом першої інстанції порушено вимоги процесуального закону, а саме норми ст. 174 КАС України.

Особливості провадження у справі з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлені статтею 286 КАС України.

Так, адміністративні справи даної категорії справ вирішуються місцевим загальним судомпротягом 10 днів з дня відкриття провадження у справі.

Однак, згідно матеріалів справи рішення у даній справі ухвалено лише 18.02.2019 року (тобто за 2 з половиною місяці після відкриття провадження у справі), що є порушенням частини 1 ст. 286 КАС України.

Крім того, в силу ч. 3 ст. 241 КАС України, судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду, а не постанови, натомість, суд першої інстанції прийняв постанову у даній справі (а.с. 27), щоє порушенням ч. 3 ст. 241 КАС України.

Суд першої інстанції розглянув дану справу у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань за участі секретаря (тобто не за правилами спрощеного провадження), а отже був зобов'язаний повідомити учасників справи про час і місце судового розгляду (а.с. 27).

Натомість матеріали справи не містять повідомлень учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в силу ухвали від 04.12.2018 року, суд першої інстанції визначився про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 23).

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального закону вплинули на право відповідача захищати свої права шляхом надання відзиву на позовну заяву, бути обізнаним щодо наявності позову відносно відповідача та відкриття провадження у справі.

В силу ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто за відсутністю будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Отже, на підставі викладеного, встановивши порушення судом першої інстанції норм процесуального закону, колегія суддів апеляційної інстанції вбачає підстави для скасування даного рішення.

Досліджуючи питання чи є підстави для задоволенні позову чи відмови в задоволенні позову, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що інспектор патрульної поліції не мав права на місці вчинення адміністративного правопорушення виносити постанову про накладення адміністративного стягнення; також відповідач вважає помилковим є висновок суду першої інстанції про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення по даній категорії справ.

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 258 КпАП України передбачені випадки, коли протокол не складається.

Так, згідно ч. 2 ст. 258 КУПАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, згідно частини 4 ст. 258 КпАП України, у випадках, передбачених частинами 1 та 2 ст. 258 КпАП України уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КпАП України.

Таким чином, підтверджується довід, викладений в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що інспектор патрульної поліції не мав права на місці вчинення адміністративного правопорушення виносити постанову про накладення адміністративного стягнення; також є помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення по даній категорії справ.

В постанові про накладення адміністративного стягнення від 04.02.2018 року серія БР №526052 (а.с. 17) зазначено, що водій керував автобусом, який використовувався для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності на вітровому склі тріщини в зоні роботи склоочисників, що не відповідає нормам стандартів та експлуатації, чим порушив ДСТУ 3649:2010 П. 6.8.5.

Позивач отримав дану постанову, що підтверджується його підписам, при цьому будь-яких зауважень в постанові не зазначено.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, згідно з ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Згідно з п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КУпАП відповідальність передбачено за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Водночас, пунктом 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, що затверджений Наказом від 28.12.2010 № 630, на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010 і не вимагає, що допустима тріщина вітрового скла в зоні роботи склоочисників може бути певного розміру.

Оскільки, позивач здійснював керування та експлуатацію транспортного засобу з порушенням ДСТУ 3649-2010 п.6.8.5 (з тріщиною вітрового скла в зоні роботи склоочисників), то порушив п. 31.1 ПДР.

Позивач посилається на те, що жодним пунктом Правил дорожнього руху не забороняються експлуатація транспортного засобу з тріщиною на лобовому склі, однак це спростовується вищезазначеним.

В силу ч. 2 ст. 121 КУпАП, передбачена відповідальність як за керування автомобілем з технічними несправностями, з якими експлуатація забороняється, так і за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Отже, відповідач, до функціональних обов'язків якого входить перевірка технічного стану транспортних засобів під час їх експлуатації, правомірно здійснив зупинку автобуса під керуванням позивача, який знаходився на маршруті, оскільки позивачем було порушено ДСТУ 3649-2010 п.6.8.5 (п. 31.1 ПДР), за що передбачено відповідальність за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Оскільки позивач в позові не заперечує, що на вітровому склі в зоні роботи склоочисників була наявна тріщина, то відповідач правильно склав постанову про притягнення позивача до відповідальності за порушення ДСТУ 3649-2010 п.6.8.5. Отже, підтверджується наявність події та складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Докази, що містяться в матеріалах справи надають підстав для висновку про правомірність дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

Водночас, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов'язок суб'єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1, 2 ст. 77 КАС України).

У зв'язку з цим, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про підтвердження наявності події та складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Грома Дениса Юрійовича на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.02.2019 - задовольнити.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.02.2019 - скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров