Справа № 640/20565/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 травня 2019 року № 640/20565/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва
про ввизнання протипарвним та скасування рішення
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення юридичної особи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва №80 від 22 листопада 2018 року про порушення відносно ОСОБА_1 дисциплінарної справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем за відсутності у нього належних повноважень, оскільки відповідач утворений розпорядженням Голови НААУ ОСОБА_3 усупереч положенням абзацу 2 частини 7 розділу 10 (Перехідні положення) Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», паралельно діючій Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури міста Києва, не набув повноважень, делегованих державою частиною 1 статті 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та не уповноважений вирішувати питання про дисциплінарну відповідальність позивача.

Додатково позивач зазначив, що рішення Конференцій адвокатів регіону не вимагають визнання Радою адвокатів України. При цьому, адвокат ОСОБА_3 або Рада адвокатів України, або жодна інша особа, не звертались до суду з вимогами про визнання Конференцій адвокатів міста Києва, які обрали адвоката ОСОБА_1 Головою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва протиправними, а такі рішення є чинними і на момент звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача стверджує, що оскаржуване рішення прийняте правомірно, оскільки в діях позивача наявні ознаки дисциплінарного проступку, а саме невиконання рішень органів адвокатського самоврядування (пункт 6 частини 2 статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

На думку представника відповідача, стадії дисциплінарного провадження, визначені статтею 37 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», щодо перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката відбулись в порядку, який визначений статтями 37-39 вказаного Закону.

Також представник відповідача стверджує, що правомочність відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії на власний розсуд за наслідками оцінки обставин та фактів прийняти рішення про відмову у порушенні дисциплінарного провадження, за своєю правовою природою є дискреційним повноваженням, під яким розуміється можливість суб`єкта владних повноважень самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох юридично допустимих варіантів управлінського рішення. Тобто, правову оцінку рішенню відповідача про порушення дисциплінарного провадження суд надає виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їх достатності для вирішення питання про порушення дисциплінарного провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

22 листопада 2018 року Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва прийнято рішення №80, яким порушено дисциплінарну справу відносно адвоката ОСОБА_1 (свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1355 від 22 червня 1999 року, видане Київською міською КДКА).

Вказане рішення обґрунтоване тим, що 23 квітня 2018 року до КДКА міста Києва надійшла заява Голови НААУ, РАУ ОСОБА_3 щодо поведінки адвоката ОСОБА_1, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності. В даній заяві вказано, що 30 березня 2018 року Радою адвокатів України прийнято рішення №23 «Про розгляд листа за підписом адвоката ОСОБА_1, як Голови КДКА міста Києва, та скерованої ним заяви ОСОБА_2 про допуск останнього до складення кваліфікаційного іспиту».

Також, даним рішенням встановлено, що 29 березня 2018 року на ім`я Голови НААУ, РАУ надійшов лист за підписом адвоката ОСОБА_1, як Голови КДКА міста Києва, від 27 березня 2018 року за №93, яким скеровано заяву ОСОБА_2 (з додатками) про допуск останнього до складення кваліфікаційного іспиту. Підписант, привласнивши повноваження Голови КДКА міста Києва, неправомірно використавши бланк КДКА міста Києва старого зразка, не знаючи або ігноруючи приписи спеціального законодавства України в частині повноважень організаційних форм адвокатського самоврядування, скерував на розгляд Голови НААУ, РАУ заяву громадянина ОСОБА_2 разом з додатками для вирішення питання про допуск останнього до складання кваліфікаційного іспиту, чим привласним собі повноваження, визначені частиною 5 статті 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У рішенні містяться висновки стосовно того, що факт привласнення адвокатом ОСОБА_1 повноважень Голови КДКА міста Києва, а також неправомірного використання ним бланку КДКА міста Києва старого зразку, встановлений РАУ, свідчить про невиконання рішень Ради адвокатів України та неналежне виконання адвокатом своїх професійних прав та обов`язків.

Незгода позивача із рішенням від 22 листопада 2018 року №80 зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон України від 05 липня 2012 року №5076-VI, в редакції станом нм момент виникнення спірних правовідносин).

Загальні умови дисциплінарної відповідальності адвоката врегульовані статтею 33 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI.

Так, адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Частиною 1 статті 36 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI визначено, що право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI дисциплінарне провадження складається з таких стадій, зокрема, проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; порушення дисциплінарної справи.

Порядок перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката врегульований статтею 38 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI.

Заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати.

Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань. Під час проведення перевірки член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право опитувати осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань, фізичних осіб необхідну для проведення перевірки інформацію, крім інформації з обмеженим доступом.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, фізичні особи, яким надіслано запит члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, зобов`язані не пізніше десяти робочих днів з дня отримання запиту надати відповідну інформацію, копії документів. Відмова в наданні інформації на запит члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, передбачену законом.

За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.

Заява (скарга) про дисциплінарний проступок адвоката, довідка та всі матеріали перевірки подаються на розгляд дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що 23 квітня 2018 року до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва надійшла заява Голови НААУ, РАУ ОСОБА_3 щодо поведінки адвоката ОСОБА_1, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, у якій заявниця просила: розглянути питання дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1355 від 22 червня 1999 року, видане Київською міською КДКА, який всупереч Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правилам адвокатської етики, рішенням Ради адвокатів України, конференції адвокатів міста Києва, свідомо неправомірно привласнив посаду та повноваження Голови КДКА міста Києва, дезорієнтує адвокатів регіону та підриває авторитет органів адвокатського самоврядування і адвокатури України в цілому; за результатами розгляду дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 притягнути останнього до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення.

Відповідно до повідомлення від 08 серпня 2018 року члена дисциплінарної палати КДКА міста Києва позивача повідомлено про проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок, викладених у заяві ОСОБА_3 , та зазначено про необхідність надання письмових пояснень по суті заяви або листа про відмову у наданні пояснень на адресу дисциплінарної палати КДКА міста Києва.

03 вересня 2018 року адвокат ОСОБА_1 подав письмові пояснення щодо заяви Голови НААУ, РАУ ОСОБА_3 від 23 квітня 2018 року, в яких стверджував про відсутність підстав для порушення дисциплінарної справи відносно нього.

За результатами перевірки обставин, викладених у заяві Голови НААУ, РАУ ОСОБА_3 щодо поведінки адвоката ОСОБА_1, 21 листопада 2018 року членом дисциплінарної палати КДКА міста Києва складено довідку, відповідно до якої останній вважає наявними підстави щодо порушення дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 39 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI передбачено, що за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

Аналіз наведених норм чинного законодавства та фактичних обставин справи свідчить, що при прийнятті оскаржуваного рішення від 22 листопада 2018 року №80 відповідачем дотримано вимог статті 37-39 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI.

Стосовно доводів позивача про відсутність повноважень відповідача, суд зазначає наступне.

Так, у грудні 2017 року Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури міста Києва в особі голови Орлова І.Ф. звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просила:

- визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, що не пов`язані зі змінами в установчих документах «зміна керівника юридичної особи» від 18 жовтня 2017 року № 7027392;

- визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва «зміна повного найменування» від 18 жовтня 2017 року № 0027392;

- визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва «інші зміни» від 18 жовтня 2017 року № 8027392.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року, позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що з метою здійснення державної реєстрації змін в Єдиному державному реєстрі відомостей про юридичну особу, приватному нотаріусу документи подано особою, яка не має на це повноважень; такі документи не відповідають вимогам статті 15 Закону та суперечать вимогам чинного законодавства. Тобто, реєстраційні дії від 18 жовтня 2017 року №7027392 - внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах «зміна керівника юридичної особи»; №8027392 - державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи «інші зміни»; №0027392 - державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи «зміна повного найменування», вчинені державним реєстратором з порушенням норм чинного законодавства, а відтак визнаються судом протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Також, у судовому рішенні суду першої інстанції вказано, що юридична особа під назвою Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури міста Києва (), яка відповідно до зміненої організаційно-правової форми стала органом адвокатського самоврядування, порушує інтереси позивача, як легітимного органу, оскільки виконує функції та повноваження, віднесені до компетенції КДКА м. Києва ().

Відтак, наявність повноважень у відповідача встановлена у судовому порядку та спростовує доводи позивача.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Заявлені вимоги позивача належними та допустимими доказами не підтверджені.

При цьому, судом встановлено, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, не підтверджуються наявними у справі доказами та не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко