Справа № 813/1749/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року№ 857/2485/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року у справі №813/1749/18 (суддя Гулик А.Г., рішення ухвалене о 12/12 год, м.Львів, повний текст складено 24 січня 2019 року) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор досягнень» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вектор досягнень» (далі - ТОВ) звернулося до суду із позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області (далі - ГУ, Держпраці відповідно) в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 05.04.2018 №065 (далі - Постанова).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішення, його оскаржило ГУ, яке із покликанням на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги докази нібито сплати позивачем індексації заробітної плати за грудень 2017 року його працівникам, а саме: договір фінансової допомоги безвідсоткової поворотної від 29.12.2017, прибутковий касовий ордер, наказ про розподілення коштів для виплати працівникам, відомість на виплату грошей, касову книгу за грудень 2017 року, та видаткові касові ордери, оскільки такі документи в порушення статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) подані представником позивача під час судового розгляду після закінчення підготовчого засідання. Зазначає, що такі документи не можуть бути об`єктивними доказами по справі, оскільки не надавались в ході проведення інспекційного відвідування, не долучались до справи про накладення штрафу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувана Постанова є безпідставною, оскільки наявні у ТОВ документи свідчать про виплату індексації заробітної плати його працівникам за грудень 2017 року. Водночас, ненадання позивачем перелічених вище документів під час проведення інспекційного відвідування, не обмежує його право надати їх при розгляді справи у суді.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі наказу відповідача від 05.03.2018 №0365-П та направлення для проведення інспекційного відвідування від цієї ж дати інспектором праці головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю та інших нормативно-правових актів у м.Львові Філяк-Заставною Н.Л. за участю спеціаліста І-ї категорії-інспектора праці Сіленкової О.Г. в період з 06.03.2018 по 07.03.2018 проведено інспекційне відвідування щодо додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин з найманим працівником, колективного договору, тривалості робочого часу, часу відпочинку, оплати праці, трудової дисципліни у ТОВ, за результатами якого складено акт від 19.03.2018 №13-21-013/0105 (далі - Акт; а.с.72-78, 80-86).

Актом встановлені порушення позивачем:

- частини четвертої статті 115 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), статті 21 Закону України «Про відпустки»;

- частини першої статті 47 КЗпП;

- частини шостої статті 95 КЗпП, статті 33 Закону України «Про оплату праці» (далі - Закон №108/95-ВР).

Після складання Акта 19.03.2018 відповідачем було винесено припис про усунення виявлених порушень №13-21-013/0105-0063 (далі - Припис), яким для ТОВ встановлено строк усунення перелічених порушень до 30.03.2018 (а.с.79).

На виконання вказаного Припису позивач 26.03.2018 надіслав ГУ повідомлення в якому наводились пояснення щодо виявлених порушень, зокрема щодо останнього порушення вказано, що індексацію заробітної плати за грудень 2017 року працівникам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 нараховано і виплачено у березні 2018 року та додано підтверджуючі документи (відомість нарахування заробітної плати, платіжні доручення на виплату суми індексації проведені банком) (а.с.87-107).

У зв`язку із наведеним відповідачем 05.04.2018 винесено Постанову за порушення ТОВ частини шостої статті 95 КЗпП, статті 33 Закону №108/95-ВР, згідно якої позивачем не проведено виплату індексації заробітної плати чотирьом працівникам та на підставі абзацу 4 частини другої статті 265 КЗпП накладено штраф у розмірі 148920 грн (а.с.24).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктами 1, 2 «Положення про Державну інспекцію України з питань праці», затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 №386/2011 (далі - Положення) передбачено, що Державна інспекція України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра соціальної політики України. Держпраці входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України і КМУ, наказами Міністерства соціальної політики України (далі - Міністерство), іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

У пункті 7 вказаного Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) визначено «Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017 №295 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

ГУ є територіальним органом Держпраці і утворене постановою КМУ від 11.02.2015 №100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 «Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області», затвердженого наказом Держпраці від 22.06.2017 №75 (далі - Положення про ГУ) завданням ГУ є, зокрема, реалізація державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

За змістом підпункту 5 пункту 4 Положення про ГУ відповідач на виконання покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами та фізичними особами, які використовують найману працю. У відповідності до підпункту 49 вказаного пункту ГУ накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб ГУ.

Згідно з абзацом 5 частини першої статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №2017-ІІІ) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

За приписами частини другої статті 19 Закону №2017-ІІІ державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до статті 33 Закону №108/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку та в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №1282-XII) передбачено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

У частині першій статті 2 Закону №1282-XII визначено, що об`єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Положеннями пункту 2 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078) передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством.

Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону №108/95-ВР, якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Механізм проведення індексації у разі підвищення грошових доходів визначено положеннями пункту 5 Порядку №1078. Зокрема, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Згідно абзацу 4 частини другої статті 265 КЗпП юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З матеріалів справи видно, що Актом встановлено порушення ТОВ вимог трудового законодавства в частині не проведення виплати індексації заробітної плати за грудень 2017 року працівникам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Проте, під час судового розгляду справи в суді першої інстанції, встановлено, що 29.12.2017 між ОСОБА_6 та ТОВ укладено договір фінансової безвідсоткової поворотної допомоги (далі - Договір), відповідно до якого позикодавець зобов`язується надати позичальнику безпроцентну позику на зворотній основі, а останній зобов`язується повернути позику у визначеним договором термін.

У пункті 2.1 вказаного Договору зазначено, що поворотна фінансова допомога надається у національній валюті України в розмірі 1600 грн. Згідно з пунктом 3.2 Договору позика надається шляхом внесення готівкових коштів в касу позичальника (а.с.124).

Відповідно до прибуткового касового ордера від 29.12.2017 №1 від ОСОБА_6 прийнято кошти в сумі 1600 грн (а.с.122).

Згідно з наказом позивача «Про розподілення коштів для виплати працівникам» від 29.12.2017 №7 кошти, отримані як безвідсоткова поворотна фінансова допомога використати на виплату індексації заробітної плати за грудень 2017 року і виплату премії працівникам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.123).

Виплата індексації вказаним працівникам ТОВ підтверджується записами у касовій книзі за 2017 рік та відомостями на виплату грошей №29 за грудень 2017 року (а.с.120-121).

Щодо посилань скаржника, стосовно того, що перелічені вище документи не надавались ТОВ безпосередньо під час інспекційного відвідування, то представником позивача під час судового розгляду справи в суді апеляційної інстанції вказано, що такі надані не були, так як підставою для проведення інспекційного відвідування стала скарга одного з працівників ТОВ щодо не видання останнім у день звільнення належним чином оформленої трудової книжки, а не своєчасної виплати індексації заробітної плати.

Наведені доводи відповідачем спростовані не були.

Крім того, суд апеляційної інстанції не бере до уваги довідку Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 04.02.2019 №3132/05-71, згідно якої, як вказує відповідач видно, що ТОВ у грудні 2017 року не сплачувався єдиний внесок із індексації заробітної плати, оскільки така містять лише звітні дані про загальну суму місячної заробітної плати та єдиного внеску, що підлягає сплаті, але не містять даних стосовно структури заробітної плати із розрахунком сум єдиного внеску стосовно кожної складової заробітної плати.

Таким чином, зважаючи на те, що матеріалами наданими позивачем підтверджується факт отримання його працівниками відповідної суми коштів, отриманих ТОВ на умовах Договору, які були розподілені між ними, в тому числі і на виплату індексації заробітної плати за грудень 2017 року, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку стосовно безпідставності та передчасності винесення ГУ оскаржуваної Постанови.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 10 травня 2019 року.