Справа № 400/323/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 р. № 400/323/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Роскосметика", пр. Богоявленський, 47, кв. 3, м. Миколаїв, 54018

до відповідача:Миколаївської митниці ДФС, вул.Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017

про:визнання протиправним та скасування рішення від 22.12.2018 № UA504180/2018/000018/1,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Роскосметика" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Миколаївської митниці ДФС України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача № UА504180/2018/000018/1 від 22.12.2018 року про коригування митної вартості товарів, розрахованої ТОВ "Роскосметика" за методом, визначеним ст. 58 Митного кодексу України, тобто за ціною Контракту № ІМ26-11-2, укладеного з компанією «UNDUKERN S.A.» від 26.11.2018 року.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем протиправно прийнято рішення про коригування митної вартості товару, а саме з порушенням вимог ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України (далі - МК України). Відповідач, на думку позивача, проігнорував той факт, що документи надані ТОВ «Роскосметика» для підтвердження заявленої митної вартості товарів відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, яка підлягає сплати за ці товари. Взагалі, позивач вважає, що відповідач приймаючи оскаржувані рішення, діяв всупереч нормам МК України, не з`ясувавши всіх обставин справи, а вказавши в рішеннях, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують митну вартості товарів, чи відомостей щодо ціни за товар, що підлягав митному оформленню. Також позивач наголошує на тому, що відповідачем при прийнятті відповідних рішень, не були враховані висновки рішення суду від 10.10.2018р. у справі № 814/1219/18.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки при проведенні перевірки правильності визначення митної вартості у митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо прийнятності заявленої декларантом ціни товару, тому рішення про коригування митної вартості товарів прийнято правомірно, а наданий декларантом інвойс № від 26.11.2018р. на суму 5790євро, не підтверджує оплату за оцінюваний товар по вказаному інвойсу. Отже, прийняте відповідачем рішення відповідає нормам Митного кодексу України та скасуванню не підлягає.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Згідно контракту № ІМ26-11-2 від 26.11.2018 ТОВ «Роскосметика» імпортовано на митну територію України товар «олія ефірна недетерпінізована: олія м`яти курчавої CAS№8008-79-5,(SPEARMINT OIL)», виробник INDUKERN S.A., торгівельна марка INDUKERN (далі - товар), країна походження Китай. Умови поставки EXW EL PRAT DE LLOBREGAT Іспанія.

Зазначений товар і товаросупровідні документи подані до митного оформлення згідно з митною декларацією від 17.12.2018 № UA504180/2018/005211 шляхом електронного декларування.

Миколаївською митницею ДФС України 11.01.2018 року прийнято рішення № UA504180/2018/000018/1 про коригування митної вартості товарів (далі - Рішення) розрахованої ТОВ "Роскосметика" за методом, визначеним ст. 58 Митного кодексу України, тобто за ціною Контракту № ІМ26-11-2 (далі - Контракт), укладеного між позивачем та компанією "INDUKERN, S.A." 26.11.2018 року.

Митна вартість була заявлена декларантом ТОВ «Роскосметика» до митного оформлення за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Контроль правильності визначення митної вартості зазначеного товару здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 54 Кодексу.

За результатом розгляду документів встановлено, що подані документи не містили всіх даних щодо числових значень складових митної вартості товарів, а саме:

Відповідно до ч. 10 ст.58 Кодексу при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості ), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1)витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари ( контейнерів ), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо гака вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3)роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності .

Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

2) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

3) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту , порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

4) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

5) витрати на страхування цих товарів.

Товар ввезений на митну територію України згідно умов поставки EXW Правил Інкотермс. Відповідно до Правил Інкотермс базові умови визначають обов`язки продавців і покупців.

Термін EXW "Франко завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки по постачанню, коли він надасть товар в розпорядження покупця на своєму підприємстві або в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі і т.п.). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб. Даний термін покладає, таким чином, мінімальні обов`язки на продавця, і покупець повинен нести всі витрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару від підприємства продавця до місця призначення. Однак, якщо сторони бажають, щоб продавець взяв на себе обов`язки по навантаженню товару на місці відправки і ніс всі ризики і витрати за таке відвантаження, то це повинне бути чітко обумовлене у відповідному доповненні до договору купівлі-продажу.

Контрактом № ІМ26-11-2від 26.11.2018 не передбачений обов`язок Продавця у частині пакування та маркування товару. Зазначені витрати, відповідно ч. 10 ст.58 , на думку суду, повинні додаватися до митної вартості.

Виходячи з матеріалів справи, декларантом надана довідка ООО «Корнель» про транспортні витрати від 12.12.2018 № 12/12/18-2, та лист позивача від 14.12.2018 №7/12 про відсутність страхових витрат.

Аналізуючи контракт № ІМ26-11 від 26.11.2018р., суд вважає, що відповідно до п. 3.1.2 контракту №КГЮ8-1/11/18 від 08.11.2018 Перевізник гарантує наявність на подані під завантаження транспортні засоби міжнародної страховки. У п.3.4 контракту №КП08-1/11/18 від 08.11.2018 передбачено залучення представника своєї страхової компанії. Таким чином, зазначене свідчить про наявність страхових витрат. Пунктом 4.1.2 контракту № К17/09 від 17.09.2013 Перевізник-Експедитор повинен надати Замовнику копію чинного поліса страхування його відповідальності відповідно до конвенції КДПВ.

Відповідно до п.7 ч.10 ст.58 Кодексу страхові витрати повинні додаватися до митної вартості.

Згідно інформації, зазначеної у довідці про транспортні витрати від 12.12.2018 № 12/12/18-2 транспортні - експедиційні витрати включені лише по території України від п/п Ягодин до м.Миколаїв.

Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі - Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті.

Відповідно до п. 3 Методичних рекомендацій собівартість перевезень (робіт, послуг) - це виражені в грошовій формі поточні витрати транспортних підприємств, безпосередньо пов`язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення.

Згідно п. 6 Методичних рекомендацій калькулювання собівартості - це визначення розміру витрат у грошовій формі на виробництво одиниці певного виду робіт (послуг) по окремих видах витрат.

Тобто, зазначені транспортні - експедиційні витрати повинні відноситися до складових митної вартості - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Частиною 2 ст. 53 Кодексу передбачено подання під час митного оформлення банківських платіжних документів.

Пунктом 3.1 Контракту №ІМ26-11-2 від 26.11.2018 передбачена оплата за товар у розмірі 30% на протязі 15 днів від дати відвантаження (дата виписки інвойсу 26.11.2018), проте виходячи з матеріалів справи, на момент подачі декларації (17.12.2018) така оплата декларантом не підтверджена.

З урахуванням вищевикладеного та на підставі ч.3 ст.53 посадовою особою підрозділу митного оформлення були витребувані додаткові документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості:

1. договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2. рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3. рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4. виписку з бухгалтерської документації;

5. каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

6. копію митної декларації країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, з вказаного вище випливає висновок про наявний однозначний сумнів, щодо складової митної вартості, зазначеної у ч. 10 ст.58 Кодексу. У наданих при митному оформленні документах відсутня будь-яка інформація щодо понесених витрат зазначених у розділі 6№КП08-1/11/18 від 08.11.2018.

Згідно з положеннями ч.3 ст.53 Кодексу у декларанта є право надати протягом 10 календарних днів додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. Перелік додаткових документів передбачений ч. 3 ст. 53 Кодексу. Також, відповідно до ч.3 ст.53 Кодексу декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується митні платежі, або аналогічного товару (підпараграф 2 (а) статті VII ГАТТ).

Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції (підпараграф 2 (b) статті VII ГАТТ). Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпараграфа (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити (підпараграф 2 (с) статті VII ГАТТ). Формулювання підпараграфів (а) і (b) дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на аналогічний товар (додаток І до статті VII ГАТТ).

Таким чином, щоб упевнитись, що задекларована митна вартість грунтується на «дійсній вартості» здійснюється порівняння рівня заявленою митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних і подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Відповідно до ч.2.5 розділу 2 наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» здійснено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних товарів) митне оформлення яких вже здійснено.

Посадовою особою підрозділу митного оформлення проведений аналіз рівнів митної вартості аналогічних (подібних) товарів, митне оформлення яких здійснено ТОВ «РосКосметика» у попередні періоди. Так, митне оформлення товару здійснено за рівнем митної вартості 35,2778 Євро/кг (МД №UA504180/2018/004500 від 31.10.2018).

Митницею у відповідністю зі ст. 57 МКУ була проведена процедура консультації шляхом витребування додаткових документів.

Зазначене твердження відповідає дійсності оскільки відповідно до визначення Верховного Суду України, яке зафіксовано у постанові Верховного Суду України від 07.09.2012 в адміністративній справі № 21 -242а12 за позивом ЗАТ «Виробниче об`єднання «Конті» до Східної митниці, ГУ Державного казначейства України в Донецькій області про визначення дій протиправними, а картки відмови - недійсною, проведення консультацій для обґрунтування вибору підстав для визначення митної вартості здійснюється у тому числі шляхом витребування митним органом додаткових документів.

На підставі аналізу наведених вище норм, дослідження документів щодо поставки товару, наданих при митному оформленні, встановлені обґрунтовані та конкретні обставини щодо правильності застосування декларантом основного методу визначення митної вартості.

Декларантом не надані витребувані митницею документи, зазначені в електронному повідомленні та не надана можливість упевнитися в достовірності та точності розрахунку заявленої митної вартості, поданих для цілей визначення митної вартості.

Частиною другою ст. 58 Кодексу визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджено документально або не підтверджено документально або не визначено кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна зі складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Тобто, основний метод за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються на думку суду, не застосовується враховуючи таке.

Метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовується у зв`язку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (витрат на страхування, навантаження, пакування, маркування), подані документи містять розбіжності: наданий рахунок від 26.11.2018 № не містить загальноприйнятих реквізитів: печаток та підписів продавця, що може свідчити про ознаки його підробки (відповідно до п.6.1 Контракту від 26.11.2018 №ІМ26-11-2 передбачено надання оригіналу); п.3.1 Контракту передбачена оплата за товар у розмірі 30% на протязі 15 днів від дати відвантаження (листом від 14.12.2018 №7/12 повідомлено, що така оплата не здійснена), декларантом порушення вимоги п.4 ст. 53 МКУ.

У зв`язку з відсутністю цінової інформації щодо вартості ідентичних товарів метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовується.

У зв`язку з відсутністю цінової інформації щодо вартості подібних (аналогічних) товарів метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовується.

У зв`язку з відсутністю інформації щодо ціни одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов`язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови вирахування, якщо вони можуть бути виділені, компонентів, зазначених у ст. 62 МКУ, метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосовується.

У зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості товарів, надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені та складається із сум, зазначених у ст. 63 МКУ, метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не застосовується. Митна вартість ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, основою для визначення митної вартості є митна вартість оцінюваних товарів яка визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) товар №1 нарівні 35.2778 Євро/кг (МД №UA504180/2018/004500 від 31.10.2018).

Перелік додаткових документів, передбачених ст. 53 МКУ витребуваних митницею.

Отже, декларантом не надано витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості. Листом від 20.12.2018 б/н декларант повідомив, що надав всі наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

У відповідності зі ст. 57 МКУ проведена процедура консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів відповідно до вимог ст.64 МКУ.

Обґрунтування причин коригування митної вартості у відповідності з вимогами статті 55 Кодексу зазначено безпосередньо в графі 33 рішення про коригування митної вартості від 22.12.2018 № UA50400/2018/000018/1, яке у встановленому порядку направлено декларанту.

Позивач на початку тексту позовної заяви зазначає, що його витрати збільшилися на 9766,46 грн, проте далі по тексту вказує, що зазначена матеріальна шкода уже на у розмірі 9375,54 грн. При цьому, фактична різниця митних платежів склала 9600,21 грн. Підставою для цього розрахунку є інформація, зазначена у графі 47 митної декларації №UА504180/2018/005211 від 17.12.2018 та у графі 47 митної декларації №UА504180/2018/005384 від 26.12.2018.

Судом досліджено, що пунктом 3.1 контракту № ІМ26-11-2 від 26.11.2018 передбачена оплата за товар: 30 % вартості товару протягом 15 днів від дати відвантаження та 70 % вартості товару протягом 60 днів від дати відвантаження. Датою відвантаження є дата виписки інвойсу. Такі ж умови оплати зазначені і у інвойсі № від 26.11.2018. При митному оформленні декларантом надано лист ТОВ «Роскосметика» від 14.12.2018 № 7/12 про відсутність передплати. Зазначене є порушення вимог п. 3.1 контракту № ІМ26-11-2 від 26.11.2018. При цьому, позивачем до позовної заяви надано платіжне доручення № 221 від 19.12.2018 на суму 7855,88 евро та платіжне доручення № 232 від 22.01.2019 на суму 18330,37 грн. У графі «Призначення платежу» платіжних доручень зазначено, що передплата здійснена за контрактом № ІМ26-11-2 від 26.11.2018. Слід зазначити, що загальна сума контракту складає 500000 евро (п. 2 контракту № ІМ26-11-2 від 26.11.2018).

Також суд встановив, що умови оплати, зазначені у платіжних дорученнях не відповідають умовам, зазначеним у п 3.1 контракту № ІМ26-11-2 від 26.11.2018 та інвойсі № від 26.11.2018

Під час митного оформлення декларантом наданий інвойс № від 26.11.2018 на суму 5790 євро. Таким чином, відсутні документи, що підтверджують оплату за оцінюваний товар по конкретному інвойсу № від 26.11.2018.

Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 №65 (далі - Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті.

Відповідно до п. 3 Методичних рекомендацій собівартість перевезень (робіт, послуг) - це виражені в грошовій формі поточні витрати транспортних підприємств, безпосередньо пов`язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення.

Згідно п. 6 Методичних рекомендацій калькулювання собівартості - це визначення розміру витрат у грошовій формі на виробництво одиниці певного виду робіт (послуг) по окремих видах витрат. Тобто зазначені транспортні - експедиційні витрати повинні відноситися до складових митної вартості - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Частиною 2 ст. 53 Кодексу передбачено подання під час митного оформлення банківських платіжних документів.

Пунктом 3.1 Контракту №ІМ26-11-2 від 26.11.2018 передбачена оплата за товар у розмірі 30% на протязі 15 днів від дати відвантаження (дата виписки інвойсу 26.11.2018), проте на момент подачі декларації (17.12.2018) така оплата декларантом не підтверджена.

Отже, суд приходить до висновку, що Миколаївська митниця ДФС за результатами розгляду наданих позивачем документів цілком правильно та у відповідності з вимогами ст. ст. 53, 58 МК України прийняла рішення№ UА504180/2018/000018/1 від 22.12.2018 року про коригування митної вартості товарів, розрахованої ТОВ "Роскосметика" за методом, визначеним ст. 58 Митного кодексу України, тобто за ціною Контракту № ІМ26-11-2, укладеного з компанією «UNDUKERN S.A.» від 26.11.2018 року.

Отже, прийняте Миколаївською митницею ДФС рішення є обґрунтованим та такими, що відповідає законодавству.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень обов?язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, довів суду свою позицію суду та обґрунтував її.

За таких обставин позов в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Роскосметика" (пр. Богоявленський, 47, кв. 3, м. Миколаїв, 54018, ) до Миколаївської митниці ДФС (вул.Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017, ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов