Справа № 463/6961/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3306/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Заверухи О.Б.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім.С.Крушельницької на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року (суддя - Крутько О.В., м. Львів, повний текст судового рішення складено 20 лютого 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім.С.Крушельницької про визнання протиправним і скасування наказу,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з позовом до Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької, у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ директора Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької від 21.06.2018 №61 «Про випуск та переведення учнів 9-х класів» в частині відрахування з числа учнів, що не пройшли конкурсу; зобов`язати зарахувати ОСОБА_2 до 10 класу Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 матеріальну та моральну шкоду у сумі 22650 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскаржуваний наказ видано відповідачем з порушенням вимог статті 53 Конституції України, Закону України «Про освіту», Положення про державну середню спеціалізовану музичну школу-інтернат, наказів Міністерства освіти і науки України, Статуту Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької, Правил конкурсного відбору. Позивач зазначає, що формулювання відрахування - «відрахувати з числа учнів, що не пройшли конкурс» не передбачено ні Статутом Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату імені С. Крушельницької, ні Положенням про державну середню спеціалізовану мистецьку школу (школу-інтернат), ні Законом України «Про освіту». Крім того, позивач стверджує, що його дочку було вирішено виключити ще до здачі всіх іспитів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року у справі №463/6961/18 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької «Про випуск та переведення учнів 9-х класів» від 21.06.2018 №61 в частині відрахування з числа учнів ОСОБА_2 як такої, що не пройшла конкурс. Зобов`язано Львівську середню спеціалізовану музичну школу-інтернат ім. С. Крушельницької вирішити питання про зарахування ОСОБА_2 до 10 класу Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Стягнуто з Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької на користь ОСОБА_2 11325 грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить: змінити абзац третій резолютивної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року після слова «вирішив» на «Зобов`язати Львівську середню спеціалізовану музичну школу-інтернат ім.С. Крушельницької зарахувати ОСОБА_2 до 10 класу Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; скасувати абзац п`ятий резолютивної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року, та замість цього вирішити «Стягнути з Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької на користь ОСОБА_2 22650 грн. матеріальної шкоди; винести окрему ухвалу, якою зобов`язати начальника слідчого відділу Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Львівській області, керуючись статтею 214 КПК України перевірити обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, його оскаржила Львівська середня спеціалізована музична школа-інтернат ім. С. Крушельницької, яка із покликанням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької заявлено клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що заявлені у розглядуваній справі вимоги не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Позивач та його уповноважений представник проти задоволення заявленого клопотання про закриття провадження у справі заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що заявлене клопотання про закриття провадження у справі підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 навчалась у Львівській середній спеціалізованій музичній школі-інтернаті ім. С. Крушельницької.

Рішенням Педагогічної ради вчителів Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької (протокол від 15.06.2018 №5) постановлено випустити зі школи та вручити свідоцтво про базову середню освіту Хомі Анастасії, учениці 9-А класу.

Згідно пунктів 1, 3 наказу директора Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької від 21.06.2018 №61 «Про випуск та переведення учнів 9-х класів», випущено зі школи та вручено свідоцтво про базову середню освіту, зокрема учениці 9-А класу ОСОБА_2 , та одночасно відраховано з числа учнів, що не пройшли конкурс, зокрема ОСОБА_2 .

Вважаючи оскаржуваний наказ в частині відрахування з числа учнів, що не пройшли конкурсу, протиправним, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 безпідставно відраховано з Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату імені С. Крушельницької, з огляду на що наказ Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької від 21.06.2018 № 61 «Про випуск та переведення учнів 9-х класів» в частині відрахування з числа учнів ОСОБА_2 як такої, що не пройшла конкурс є протиправним і підлягає скасуванню.

Разом з тим суд першої інстанції розглянув вказаний позов в порядку КАС України, виходячи з того, що даний спір є адміністративним. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав: фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Так, відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Відповідно до пунктів 1-2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: -хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або -хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або -хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Із змісту позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької слідує, що пред`явлений ним позов про скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди, не є адміністративним, оскільки заявлені останнім вимоги не стосуються захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а Львівська середня спеціалізована музична школа-інтернат ім. С. Крушельницької, не має встановлених нормами КАС України ознак суб`єкта владних повноважень в спірних правовідносинах. Вимоги позивача пов`язані з захистом суб`єктивного права та мають характер приватноправових відносин, які виникли між його дочкою та Львівською середньою спеціалізованою музичною школою-інтернатом ім. С. Крушельницької.

Крім того, цей спір не може бути вирішено в порядку адміністративного судочинства, оскільки адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) виконання учнем графіку навчального процесу та вимог навчального плану, дотримання нею правил внутрішнього розпорядку навчального закладу, процедури здачі екзаменів та проходження конкурсу.

Аналогічна правова позиція щодо відсутності у даній категорії справ ознак справи адміністративної юрисдикції висловлена Верховним Судом у постанові від 05 червня 2018 року у справі №816/6821/13-а, яка в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Отже, суд апеляційної інстанції, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької про визнання протиправним і скасування наказу, у зв`язку з тим, що він звернувся за захистом цивільних прав своєї дочки, а тому справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного колегія судів апеляційної інстанції дійшла до висновку про належність даного спору до судів загальної юрисдикції, адже саме вони на загальних підставах вирішують усі спори щодо захисту оспорюваних та порушених прав, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

В свою чергу, відповідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням правил юрисдикції адміністративних судів, тому оскаржуване рішення слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Крім цього, частиною 2 статті 238 КАС України визначено, що при закритті провадження у справі суд також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається особі, яка його сплатила у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З матеріалів справи слідує, що згідно платіжного доручення від 06 березня 2019 року №21 відповідач за подання апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір в розмірі 3171,60 грн, який зараховано в дохід державного бюджету.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідно до частини першої статті 319 КАС України оскаржуване рішення необхідно скасувати та провадження у справі закрити на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України із поверненням сплаченого судового збору у розмірі 3171,60 грн.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 319, 321, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької про закриття провадження у справі задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року скасувати.

Провадження у справі у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької про визнання протиправним і скасування наказу закрити.

Повернути Львівській середній спеціалізованій музичній школі-інтернату ім. С. Крушельницької сплачений судовий збір у розмірі 3171,60 грн (три тисячі сто сімдесят одна гривня 60 коп) згідно платіжного доручення від 06 березня 2019 року №21, який було перераховано на розрахунковий рахунок 1057, отримувач коштів УДКСУ у Галицькому районі м. Львова, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38007573, код банку отримувача 899998, призначення платежу «судовий збір, за позовом ОСОБА_2 , Восьмий апеляційний адміністративний суд».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 10 травня 2019 року.