Справа № 820/3347/16
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 р. Справа № 820/3347/16
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Лях О.П. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 (суддя Волошин Д.А., м. Харків, повний текст складено 18.02.19) по справі № 820/3347/16

за позовом ОСОБА_1

до Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого , Служби безпеки України

про зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправними дій та бездіяльності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016 року по справі №820/3347/16, в якій просить суд скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016 року по адміністративній справі №820/3347/16 та ухвалити нове судове рішення, яким зобов'язати відповідача Службу безпеки України та відповідача Інститут підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого вчинити певні дії, а саме: зобов'язати відповідача Службу безпеки України скасувати з 04 серпня 2006 року наказ Голови Служби безпеки України № 1257-ос від 4 серпня 2006 року, яким на підполковника ОСОБА_1 з посиланням на пункт "є" статті 68 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України накладене дисциплінарне стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; зобов'язати відповідача Службу безпеки України скасувати з 29 вересня 2006 року наказ Голови Служби безпеки України № 1533-ос від 29 вересня 2006 року про звільнення підполковника ОСОБА_1 за підпунктом "а" пункту 65 та підпунктом "є" пункту 67 "Положення про проходження військової служби за контрактом та кадрової військової служби у Службі безпеки України", затвердженого Указом Президента України від 7 листопада 2001 року № 1053/2001, (за службовою невідповідністю) в запас Служби безпеки України; солідарно зобов'язати відповідача Службу безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого скасувати з 10 жовтня 2006 року наказ Першого заступника директора Інституту підготовки слідчих кадрів для СБУ у складі Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого від 10 жовтня 2006 року № 189-ос "Про виключення із списків особового складу підполковника ОСОБА_1."; солідарно зобов'язати відповідача Службу безпеки України та відповідача Інститут підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого поновити підполковника ОСОБА_1 з 10 жовтня 2006 року на військовій службі в Службі безпеки України на посаді не нижчій, ніж посада старшого викладача Інституту підготовки слідчих кадрів для Служби безпеки України у складі Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого; на підставі пункту 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України щодо цієї позовної вимоги у разі її задоволення судом допустити негайне виконання рішення суду; солідарно зобов'язати відповідача Службу безпеки України та відповідача Інститут підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого нарахувати з 10 жовтня 2006 року по дату набрання чинності судовим рішенням за цим адміністративним позовом підполковнику ОСОБА_1 всі види забезпечення, що відповідно до чинного законодавства підлягають нарахуванню військовослужбовцям, які проходять військову службу в Службі безпеки України, тобто нарахувати з 10 жовтня 2006 року по дату набрання чинності судовим рішенням за цим адміністративним позовом підполковнику ОСОБА_1 матеріальне, речове, грошове та інші види забезпечення, на яке підполковник. ОСОБА_1 має право як військовослужбовець; стягнення зі Служби безпеки України, ідентифікаційний код юридичної особи 00034074, на користь позивача ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, суму матеріальної шкоди в розмірі 807129 грн. 92 коп., нанесеної підполковнику ОСОБА_1 невиплатою грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року по 12 вересня 2016 року включно внаслідок незаконного звільнення зі Служби безпеки України підполковника ОСОБА_1; визнання протиправною бездіяльності відповідача Служби безпеки України, яка полягає у порушенні протиправною бездіяльністю Служби безпеки України вимог частини третьої статті 5 Закону України "Про Службу безпеки України", відповідно до якої орган Служби безпеки України у разі порушення його співробітниками при виконанні службових обов'язків прав чи свобод людини повинен вжити заходів до поновлення цих прав та свобод, відшкодування заподіяної моральної і матеріальної шкоди, притягнення винних до відповідальності, не поновленням Службою безпеки України прав ОСОБА_1 за зверненням ОСОБА_1 до Голови Служби безпеки України Грицака Василя Сергійовича від 07 травня 2016 року; визнання протиправними дій Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, які полягають у порушенні листом на моє ім'я тимчасово виконуючого обов'язки начальника Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого Скубака В.В. від 20 травня 2016 року №27/Ю-5/57 вимог частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

В обґрунтування вказаної заяви заявник зазначив, що нововиявленою обставиною є те, що накази Голови Служби безпеки України від 15.07.2004 р. №051 та від 17.09.2004 р. №074, якими факультет підготовки слідчих кадрів для СБУ у складі Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого був реорганізований в Інститут підготовки слідчих кадрів для СБУ у складі Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, згідно з п.3 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 року №493/92 чинності не набрали та до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів Міністерством юстиції України не вносилися, а наказ Ректора Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого Тація В.Я. від 30.08.2004 р. №127 «а» виданий саме на підставі наказу Голови Служби безпеки України від 15.07.2004 р. №051.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016 року по справі №820/3347/16 за позовом ОСОБА_1 до Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, Служби безпеки України про зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправними дій та бездіяльності залишено без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016 року по справі №820/3347/16 залишено без змін.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким вимоги заяви задовольнити.

Позивач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016 року по справі 820/3347/16 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення суми, визнання протиправною бездіяльності відмовлено у повному обсязі.

За результатами апеляційного перегляду апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а постанова Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016р. по справі №820/3347/16 залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.12.2016 року позивачеві відмовлено у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, заявник звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016 року по справі №820/3347/16.

Суд першої інстанції, залишаючи без задоволення вказану заяву, виходив з того, що вказані заявником обставини не змінюють правового регулювання спірних правовідносин та не доводять факту допущення судом помилки при розв'язанні спору, а тому, підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016 року у справі №820/3347/16 відсутні.

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 зазначеної норми визначені підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення. Іншими словами, якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового рішення, то вона б обов'язково вплинула на остаточні висновки суду.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставинами такі обставини, які виникли або змінилися після прийняття судового рішення.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є встановлення нових істотних юридичних фактів, що існували на час розгляду справи, у якій ухвалено судове рішення, яке переглядається, але не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, а не факт/дата ухвалення нового судового рішення.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового рішення, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об'єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтовано.

Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Колегією суддів встановлено, що позивач вважає нововиявленою обставиною те, що накази голови Служби безпеки України від 15.07.2004 р. №051 та від 17.09.2004 р. №074, якими факультет підготовки слідчих кадрів для СБУ у складі Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого був реорганізований в Інститут підготовки слідчих кадрів для СБУ у складі Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, згідно з п.3 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 року №493/92 чинності не набрали та до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів Міністерством юстиції України не вносилися.

З постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016 року вбачається, що ухвалюючи судове рішення, суд виходив з того, що на момент розгляду справи існувало таке, що набуло законної сили, рішення суду, якими ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог про скасування наказу голови СБУ № 1257-ос від 04.08.2006 року, який став підставою для винесення в подальшому наказів голови СБУ № 1533-ос від 29.09.2006 року "Про звільнення підполковника ОСОБА_1 в запас СБУ за пп. " а" п.65 та пп. "е" п.67 Положення про проходження військової служба за контрактом та кадрової військової служби у Службі безпеки України" та першого заступника директора Інституту підготовки слідчих кадрів для СБУ у складі Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого полковника ОСОБА_8 від 10.10.2006 року № 189-ос "Про виключення із списків особового складу підполковника ОСОБА_1."

Таким чином, при розгляді вказаної справи судом не досліджувались питання законності звільнення позивача з військової служби та правомірність наказу голови СБУ № 1257-ос від 04.08.2006 року, оскільки судовими рішеннями, що набрали законної сили, встановлена законність звільнення позивача з військової служби за службовою невідповідністю відповідно до п. "є" статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи заяви позивача та обставини, що визначаються ним як нововиявлені істотні обставини, фактично зводяться до незгоди з правовими висновками суду, викладеними в постанові від 12.09.2016 року по справі №820/3347/16, з якими в подальшому погодилися суд апеляційної та касаційної інстанції.

Також суд зазначає, що згідно з практикою Європейського Суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст.6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв'язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, сам по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій він використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі ст. 6 Конвенції.

Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов'язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи (рішення у справі "Правєдная проти Росії", №. 69529/01; у справі "Рябих проти Росії", № 52854/99, п.52; у справі "Брумареску проти Румунії", № 28342/95, п. 61).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані заявником обставини, не змінюють правового регулювання спірних правовідносин та не доводять факту допущення судом помилки при розв'язанні спору, а тому, підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016 року відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270.

Колегія суддів зазначає, що в контексті п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України підставою для перегляду судового рішення можуть слугувати лише ті фактичні обставини, які мали істотне значення і які об'єктивно існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі усім особам, які брали участь у справі та суду. Ініціювання перегляду судового рішення лише з метою нового слухання і вирішення справи суперечить принципу правової визначеності, який є складовою верховенства права.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, наведені в ній обставини не є нововиявленими в розумінні положень ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016 року по справі 820/3347/16 відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 по справі № 820/3347/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді О.П. Лях І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 08.05.19.