Справа № 640/21936/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Патратій О.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року Справа № 640/21936/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Жуковського В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року у справі

за позовом ОСОБА_3

до Департаменту містобудування та архітектури

виконавчого органу Київської міської ради

(Київської міської державної адміністрації)

про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо порушення строку надання відповіді на інформаційний запит.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року позовну заяву було повернуто на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України як таку, що підписана особою, яка не підтвердила свої повноваження на її підписання.

Суд першої інстанції виходив з того, що даний позов від імені ОСОБА_3 (позивача) підписано та подано його представником ОСОБА_1 , на підтвердження повноважень якого суду надано копію договору про надання правової допомоги, а не довіреність або ордер.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається, зокрема на ст. 50 КПК України, якою врегульовано порядок підтвердження повноважень захисника на участь у кримінальному провадженні, на рішення Верховного Суду, в якому викладено висновок про те, що повноваження адвоката підтверджуються ордером або довіреністю, та наполягає на тому, що у суду першої інстанції не було підстав для повернення позовної заяви.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позовну заяву у цій справі підписано представником позивача - ОСОБА_1

На підтвердження повноважень вказаної особи до суду першої інстанції було подано договір про надання правової (правничої) допомоги від 11.06.2018 р. № 11/06-1, відповідно до якого ОСОБА_1 визначено як сторону даного договору та адвоката.

Інших документів на підтвердження повноважень представника позивача - адвоката ОСОБА_1 до суду першої інстанції не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 55 КАС України передбачено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У ч. 4 ст. 59 КАС України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 вказаного Закону особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

У рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Отже, процесуальним законом чітко визначено, що достатнім для підтвердження повноважень адвоката є довіреність або ордер.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позовну заяву від імені позивача до суду першої інстанції подано його представником - адвокатом ОСОБА_1 без надання суду відповідної довіреності або ордеру, як таке передбачено ч. 4 ст. 59 КАС України.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неприйнятності даної позовної заяви та необхідності її повернення на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 12.03.2019 р. у справі № 826/7648/18, від 20.03.2019 р. у справі № 807/666/18, від 28.03.2019 р. у справі № 826/9664/17, від 25.04.2019 р. у справі № 806/1723/18.

При цьому, колегія суддів також приймає до уваги висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28.05.1985 р. у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» та від 13.02.2001 р. у справі «Кромбах проти Франції», в яких ЄСПЛ наголосив, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду.

У рішеннях від 20.05.2010 р. по справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 р. у справі «Наталія Михайленко проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Доводи апелянта про те, що в суду першої інстанції не було підстав для повернення позовної заяви через надання на підтвердження повноважень представника позивача договору про надання правової допомоги, колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище, зокрема у зв`язку з тим, що процесуальним законом, а саме ч. 4 ст. 59 КАС України визначено виключний перелік документів, якими підтверджуються повноваження адвоката при звернення до адміністративного суду.

Посилання апелянта на ст. 50 КПК України, якою врегульовано порядок підтвердження повноважень захисника на участь у кримінальному провадженні, судова колегія до уваги не приймає, оскільки позовну заяву у цій справі подано до адміністративного суду за правилами КАС України, а не до суду загальної юрисдикції за правилами КПК України.

Наведені апелянтом висновки Верховного Суду у справах №№ 308/8995/17, 809/1092/18 колегія суддів приймає до уваги та враховує, але зазначає, що вони підтверджують саме правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності підтвердження повноважень адвоката саме ордером або довіреністю та спростовують доводи апелянта, яким у поданій скарзі наведено довільне та суб`єктивне тлумачення висновків Верховного Суду, що не відповідає дійсності.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням вимог законодавства.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року - без змін.

Разом з тим, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснювалося вирішення справи по суті позовних вимог та залишено без змін процесуальну ухвалу суду першої інстанції, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають..

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 10 травня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: