Справа № 140/623/19
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2019 року ЛуцькСправа № 140/623/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Ткачук І.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Дембіцького Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 14 лютого 2019 року № UA205110/2019/000151/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15 лютого 2019 року № UA205110/2019/00150, зобов`язання підготувати висновок про повернення позивачу надміру сплачених митних платежів у розмірі 48077,29 грн. (мито - 15024,15 грн., ПДВ - 33053,14 грн.) за митною декларацією №UA205090/2019/026604 на р/р НОМЕР_1 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, код ЄДРПОУ одержувача банку - 14360570, призначення "поповнення поточного рахунку НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , НОМЕР_3 ".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач придбав у польської фірми "Inert" легковий автомобіль марки Volkswagen Passat, серійний номер кузова НОМЕР_4 , рік виготовлення - 2015, країна походження - Німеччина, за ціною 44600,00 польських злотих, що підтверджується фактурою № ЕХ/015/2019 від 01.02.2019 року. Вказує на те, що 05.02.2019 року доставив даний автомобіль для проведення огляду транспортного засобу до митного контролю МП "Краковець" Львівської митниці ДФС, де було складено акт про проведення огляду товарів, транспортних засобів №UA209020/2019/06434. Відповідно до додаткового аркуша до цього акта були виявленні пошкодження автомобіля: пошкоджено лакофарбове покриття по кузову; пошкоджено: передні та задні праві крила, передня права дверка.

Позивач зазначає, що 07.02.2019 року подав через представника на Волинську митницю ДФС митну декларацію №UA205090/2019/020377 та пакет документів, необхідних для розмитнення вказаного авто: рахунок-фактуру № ЕХ/015/2019 від 01.02.2019 року; копію митної декларації країни відправлення №19PL445010E0134365, де зазначена вартість товару у розмірі 44600,00 польських злотих; звіт №23-19 від 06 лютого 2019 року про незалежну оцінку нерозмитненого бувшого у використанні пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Passat, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля становить 322283,66 грн. без ПДВ, що становить 44443,72 польських злотих; та інші документи згідно опису графи 44 митної декларації та доповнення №1. В митній декларації декларант вказав митну вартість товару в сумі 44600,00 польських злотих.

Однак 14.02.2019 року відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA205110/2019/000151/2, відповідно до якого митний орган визначив рівень митної вартості транспортного засобу у розмірі 15250,00 євро за резервним методом (згідно ст. 64 Митного кодексу України). 15.02.2019 року відповідач надіслав декларанту картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA205110/2019/00150.

Позивач не погоджується з оскаржуваними рішенням та карткою відмови, вважаючи їх протиправними, однак був змушений 17.02.2019 року подати нову митну декларацію №UA205090/2019/026604, в якій вказав митну вартість товару, визначену митним органом. Внаслідок збільшення митної вартості товару сплатив митні платежі в збільшеному розмірі на суму 48077,29 грн.

Вважає, що за нормами митного законодавства саме митниця повинна довести, що він занизив вартість автомобіля. Звертає увагу на те, що відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості товару; не обґрунтовано причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано. Також відповідач не зазначив, яким чином врахував наявні пошкодження транспортного засобу при визначенні його митної вартості. Відповідач покликався в рішенні про коригування митної вартості на те, що позивач на його вимогу не надав додаткових документів для підтвердження митної вартості, однак на думку позивача він надав достатню кількість документів для підтвердження митної вартості товару, які виключають сумніви у достовірності поданих документів. Крім того, Волинською митницею ДФС не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості щодо митної вартості товару, зокрема, не вказано які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, а також, не зазначено чому саме з документів, які було подано декларантом, неможливим є встановлення даних складових та в результаті чого при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості відповідачем порушено порядок (механізм) застосування методу визначення митної вартості.

На підставі наведеного вважає, що правомірно обрав основний метод визначення митної вартості товару за ціною договору (рахунку-фактури) та надав всі необхідні документи, передбачені чинним законодавством України, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів. При цьому, відповідачем не наведено жодних обставин та будь-яких доказів про те, що декларант в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження митної вартості або вніс до декларації недостовірні чи неточні відомості.

У зв`язку цим просить оскаржувані рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 14 лютого 2019 року № UA205110/2019/000151/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15 лютого 2019 року №UA205110/2019/00150 визнати протиправними та скасувати.

Крім того, в результаті протиправних дій відповідача позивач змушений був сплатити митні платежі в збільшеному розмірі на суму 48077,29 грн. (мито - 15024,15 грн., ПДВ - 33053,14 грн.), а тому просить зобов`язати відповідача підготувати висновок про повернення йому надміру сплачених митних платежів у вказаному розмірі.

Ухвалою суду від 12.03.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позов (а.с.1).

В поданому до суду відзиві від 26.03.2019 року вих. №453/03-70-10/14 (а.с.81-90) представник відповідача позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні з наступних підстав.

Вказує на те, що під час опрацювання поданих декларантом разом з митною декларацією №UA205090/2019/020377 від 07.02.2019 року документів та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР). За результатом опрацювання згенерованих профілів ризику посадовою особою митниці здійснено відповідні митні формальності та встановлено, що «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення MB за VIN - кодами: НОМЕР_4 , валюта - EUR, вартість товару - 15250 євро».

З огляду на вказане, відповідний запит щодо визначення митної вартості транспортного засобу було направлено до спеціалізованого підрозділу, а саме Управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Волинської митниці ДФС.

За результатом опрацювання запиту та документів поданих до митного оформлення встановлено розбіжності у поданих до митного контролю документах, а саме згідно рахунка-фактури від 01.02.2019 року №ЕХ/015/2019 продавцем транспортного засобу є INERT Patryk Krupa, хоча при цьому, згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу дане підприємство не є його власником.

Окрім цього, декларантом митну вартість транспортного засобу заявлено за першим методом визначення митної вартості (за ціною договору) на рівні 319232,22 грн., що дорівнює 44600 злотих (10390,70 євро). При цьому, звертає увагу на те, що фактурна вартість даного транспортного засобу згідно рахунку-фактури від 01.02.2019 року дорівнює 44600 злотих. Вважає, що зазначене свідчить про те, що при визначенні числового значення заявленої митної вартості товару декларантом не було додано жодних понесених витрат на доставку транспортного засобу до кордону України, зокрема, витрат на транспортування та страхування.

З урахуванням наведеного декларанту направлено повідомлення з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. Однак у відповідь на вказану вимогу щодо надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом направлено повідомлення від 13.02.2019 року №019, відповідно до якого повідомлено про відмову у наданні запитуваних документів.

У зв`язку з цим декларанта було повідомлено про намір прийняття рішення про коригування митної вартості товару, а також про те, що митна вартість товару буде визначена за резервним методом з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та в декларанта. Відтак, митна вартість була визначена на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС на рівні 15250,00 євро.

Таким чином, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, а також враховуючи відмову декларанта подавати інші документи, митницею прийняте рішення про коригування митної вартості №UA205110/2019/000151/2 від 14.02.2019 року та винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205110/2019/00150.

З огляду на вищенаведене вважає прийняте рішення про коригування митної вартості №UA205110/2019/000151/2 від 14.02.2019 року таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

Вважає, що вимога позивача про зобов`язання Волинську митницю ДФС підготувати висновок про повернення позивачу надміру сплачених митних платежів у розмірі 48077,29 грн. є передчасною та не може вирішуватись під час розгляду справи про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості.

На підставі вищенаведеного просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У клопотанні від 26.03.2019 року вих. №454/03-70-10/14 представник відповідача просить розгляд справи здійснювати з повідомленням сторін за участі представника митниці (а.с.91-92).

Ухвалою суду від 18.04.2019 року клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задоволено та розгляд справи призначено в судове засідання (а.с.148).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що декларантом позивача подано до Волинської митниці ДФС митну декларацію (МД) №UA205090/2019/020377 від 07.02.2019 року (а.с.96-97) та комплект документів для митного оформлення ввезеного на територію України легкового автомобіля марки - VOLKSWAGEN, модель PASSAT, всього - 1 шт., календарний рік випуску 2015, модельний рік випуску 2016, бувший у використанні, номер кузова НОМЕР_4 , об`єм двигуна - 1968 смі, тип двигуна - дизельний, потужність двигуна - 110 kW. Декларантом була визначена митна вартість зазначеного товару за основним методом (за ціною контракту (рахунку-фактури)) у сумі 44600,00 польських злотих. Крім того, позивачем сплачено 111760,00 грн. за попереднє митне оформлення товару, про що свідчить квитанція №0.0..1 від 07.02.2019 року (а.с.70).

Під час опрацювання поданих декларантом документів митним органом встановлено, що подані документи для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення MB за VIN - кодами: НОМЕР_4 , валюта - EUR, вартість товару - 15250 євро» та згідно наказу ДФС України №780 від 28.11.2018 року «Про забезпечення моніторингу за митними оформленням транспортних засобів, бувших у використанні» та згідно ст.53 та 54 Митного кодексу України (далі - МК України) декларанту було запропоновано в 10-ти денний термін надати наступні документи: висновки про якісні та вартісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; митну декларацію країни відправлення; банківські платіжні документи; рахунки про здійснення платежів третім особам чи інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару, так як в технічному паспорті вказано декілька власників транспортного засобу; якщо здійснювалось страхування - страхові документи; інші документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення; інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням). Також митний орган вказав на те, що відповідно до ст.254 МК України декларант повинен надати переклад документів, поданих до митного оформлення.

На вказану вимогу декларант листом від 13.02.2019 року №019 направив митному органу повідомлення про відмову у наданні додаткових документів (а.с.144).

14.02.2019 року митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205110/2019/000151/2 (а.с.62-63), згідно якого митну вартість було визначено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС №780 від 28.11.2018 "Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у вжитку". Рівень митної вартості був встановлений у розмірі 15250,00 євро. Крім того, у рішенні декларанту роз`яснено право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х та ст.55 Митного кодексу України.

Водночас митним органом прийнято 15.02.2019 року картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205110/2019/00150 (а.с.64-65).

З метою випуску товару у вільний обіг позивач врахував митну вартість, визначену митницею та подав МД № UA205090/2019/026604 від 17.02.2019 року (а.с.66-68), доплативши відповідно до квитанції №0.0..1 від 16.02.2019 року митні платежі на суму 45720,00 грн. (а.с.69).

Позивач, не погоджуючись із рішенням Волинської митниці ДФС від 14.02.2019 року №UA205110/2019/000151/2 про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205110/2019/00150 від 15.02.2019 року, оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України від 13.03.2012 року № 4495-VІ.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Судом встановлено, що коригування митної вартості товару було проведено відповідачем у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом. Однак суд не погоджується з таким твердженням відповідача.

З матеріалів справи слідує, що разом з митною декларацією №UA205090/2019/020377 від 07.02.2019 року (а.с.96-97) декларантом подано відповідачу комплект документів для митного оформлення вищенаведеного автомобіля, а саме: рахунок-фактуру № ЕХ/015/2019 від 01.02.2019 року, де вказана вартість автомобіля у розмірі 44600,00 польських злотих; копію митної декларації країни відправлення №19PL445010E0134365 від 01.02.2019 року, де зазначена вартість товару у розмірі 44600,00 польських злотих; звіт оцінювача ТОВ "Агенство експертної оцінки України" Власова А.Ю. №23-19 від 06 лютого 2019 року про незалежну оцінку нерозмитненого бувшого у використанні пошкодженого транспортного засобу: Volkswagen Passat, відповідно до якого сердня ринкова вартість бувшого у використанні транспортного засобу становить 393147,32 грн., а з врахуванням витрат на його ремонт станом на 06.02.2019 року становить 322283,66 грн. без ПДВ, що еквівалентно 44443,72 польських злотих; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 05.02.2019 року; копію свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 04.10.2017 року №4164316 та інші документи згідно опису графи 44 митної декларації та доповнення №1 (а.с.10-53). Позивач також надав суду переклади з польської мови на українську мову рахунку-фактури №ЕХ/015/2019 від 01.02.2019 року (а.с.15) та митної декларації країни відправлення №19PL445010E0134365 від 01.02.2019 року (а.с.17-18).

Як уже зазначалося, в митній декларації №UA205090/2019/020377 від 07.02.2019 року декларант вказав митну вартість товару в сумі 44600,00 польських злотих.

Суд звертає увагу на те, що подані позивачем документи містять усі дані, на підставі яких можна встановити вартість придбаного автомобіля. Такими документами є рахунок-фактура № ЕХ/015/2019 від 01.02.2019 року та митна декларація країни відправлення №19PL445010E0134365 від 01.02.2019 року, відповідно до яких вартість автомобіля становить 44600,00 польських злотих. Крім того, ринкову вартість такого автомобіля з урахуванням витрат на відновлювальні роботи з усунення пошкоджень придбаного позивачем автомобіля підтверджує звіт оцінювача ТОВ "Агенство експертної оцінки України" Власова А.Ю. №23-19 від 06 лютого 2019 року про незалежну оцінку нерозмитненого бувшого у використанні пошкодженого транспортного засобу: Volkswagen Passat. Відтак, суд не вбачає розбіжностей у наданих позивачем під час декларування документах.

При цьому, суд звертає увагу на те, що встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Суд не вбачає підстав для витребування відповідачем в позивача висновків про якісні та вартісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, оскільки позивач разом з митною декларацією №UA205090/2019/020377 від 07.02.2019 року надав митному органу вищенаведений звіт оцінювача №23-19 від 06 лютого 2019 року про незалежну оцінку нерозмитненого бувшого у використанні пошкодженого транспортного засобу: Volkswagen Passat, відповідно до експертного висновку якого ринкова вартість даного автомобіля станом на 06.02.2019 року становить 322283,6 грн. Також незрозуміло з якою метою митний орган витребовував у позивача митну декларацію країни відправлення, яку декларант також надавав відповідачу разом з митною декларацією №UA205090/2019/020377 від 07.02.2019 року.

Щодо витребування в позивача банківських платіжних документів, рахунків про здійснення платежів третім особам чи інших платіжних документів, що підтверджують вартість товару, так як в технічному паспорті вказано декілька власників транспортного засобу, страхових документів та інших документів, що містять відомості про вартість страхування, транспортних (перевізних) документів, що містять відомості про вартість перевезення, інших додаткових наявних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням), то суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, декларант листом від 13.02.2019 року №019 направив митному органу повідомлення про відмову у наданні додаткових документів (а.с.144).

Судом встановлено, що з рахунку-фактури № ЕХ/015/2019 від 01.02.2019 року слідує, що термін оплати за поставлений товар становить 30 днів. Суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності банківських платіжних документів, які стосуються товару, адже такі документи ніяким чином не можуть вплинути на ціну товару та визначення митних платежів. Відсутність платіжних документів не може ставити під сумнів достовірність інформації щодо ціни товару, яка зазначена в рахунку-фактурі, який в свою чергу, був поданий декларантом для митного оформлення товарів.

Також суд вважає, що зазначення в технічному паспорті транспортного засобу (свідоцтві про реєстрацію т/з) інших власників транспортного засобу не впливає на його митну вартість.

Відповідно до частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5) та витрати на страхування цих товарів (пункт 7).

Як уже зазначалося, декларант позивача надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товарів і обраний ним метод її визначення згідно із частиною другою статті 53 МК України, зокрема, рахунок-фактуру №ЕХ/015/2019 від 01.02.2019 року (а.с.14-15). З його змісту не вбачається, що за умовами купівлі-продажу товару витрати на транспортування включені у вартість товару, а також відсутні відомості про вартість страхування.

Вичерпного переліку документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та які можуть бути подані під час митного оформлення оцінюваних товарів, законодавством України з питань державної митної справи не встановлено.

Окремі документи, які можуть бути подані декларантом або уповноваженою ним особою для підтвердження витрат на транспортування, наведено у Правилах заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Мінфіну України від 24.05.2012 р. № 599. Такими документами можуть бути: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких установлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг згідно з виставленим рахунком-фактурою; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та митною територією України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 км маршруту.

На думку суду, витрати на транспортування та витрати, пов`язані із експлуатацію автомобіля, мають різний зміст. При цьому, відсутність витрат на транспортування товару не виключають можливості понесення витрат на експлуатацію товару, в тому числі і на придбання пального для транспортування товару до кордону України. А тому відсутність підтверджуючих документів на понесення витрат на експлуатацію транспортного засобу не може слугувати підставою для неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару.

Судом встановлено, що страхування автомобіля не здійснювалося; відомості про те, що таке за умовами купівлі-продажу повинне було здійснюватися за рахунок позивача з жодних документів не випливає. Тому вимога надати документи про вартість страхування автомобіля є необґрунтованою та за наведених умов не виконуваною, оскільки обов`язок застрахувати цей автомобіль у позивача був відсутній.

Відтак, з поданих при митному оформленні документів не вбачається, що позивач поніс (чи повинен понести) витрати, що можуть бути включені до митної вартості імпортованого товару, що визначені частиною десятою статті 58 МК України. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. Разом з тим, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року № 689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. За правилами частини третьої, восьмої згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень суд дійшов висновку, що, виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 МК України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

Разом з тим, доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб матеріли справи не містять. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, у рішенні вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів); посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 14 лютого 2019 року №UA205110/2019/000151/2, у ньому зазначено лише про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, а також з причин вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Доказів в підтвердження проведення посадовою особою відповідача перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як цього вимагають митні процедури, відповідачем суду не надано.

Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з ЄАІС ДФС, отриману у зв`язку зі спрацюванням ризиків АСАУР "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів... вартість - 15250,00 євро". Однак при вирішенні даного спору суд виходить з того, що відповідачем безпідставно не взято до уваги звіт оцінювача ТОВ "Агенство експертної оцінки України" Власова А.Ю. №23-19 від 06 лютого 2019 року про незалежну оцінку нерозмитненого бувшого у використанні пошкодженого транспортного засобу: Volkswagen Passat, відповідно до експертного висновку якого ринкова вартість даного автомобіля євро (з урахуванням вартості відновлювального ремонту) станом на 06.02.2019 року становить 322283,66 грн. без урахування ПДВ, що еквівалентно 44443,72 польських злотих (а.с.36), проте без належного обґрунтування взято до уваги цінову інформацію, наявну в органу ДФС. При цьому, відповідачем не враховано вимоги Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року№1335/5/1159). Дана Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Проте у даному випадку автотоварознавча експертиза чи експертне дослідження Департаментом податкових та митних експертиз ДФС не здійснювалася. Тому суду не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості у такий спосіб та за довільною методикою, без врахування технічного стану транспортного засобу внаслідок ушкоджень автомобіля та необхідності проведення його відновлювального ремонту, що безумовно впливає на митну вартість вказаного товару. Наявність ушкоджень та технічна несправність транспортного засобу підтверджується актом про проведення митного огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу з додатковим аркушем від 05.02.2019 року (а.с.10-11), матеріалами звіту оцінювача ТОВ "Агенство експертної оцінки України" Власова А.Ю. №23-19 від 06 лютого 2019 року (а.с.19-51).

Наведене не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у розмірі 15250,00 євро внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом; відповідач не довів того, що товар за такою митною вартістю дійсно був увезений до України. Тому з огляду на приписи частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) рішення у спорі належить прийняти на користь позивача, а не на користь владного суб`єкта. Оскільки рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 14 лютого 2019 року №UA205110/2019/000151/2 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, то його слід визнати протиправним, а тому воно підлягає скасуванню.

З наведених підстав також підлягає визнанню протиправною та скасуванню картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205110/2019/00150 від 15 лютого 2019 року.

Отже, позов в цій частині позовних вимог належить задовольнити.

Разом з тим, не підлягають до задоволення позовні вимоги про зобов`язання Волинську митницю ДФС підготувати висновок про повернення позивачу надміру сплачених митних платежів у розмірі 48077,29 грн. (мито - 15024,15 грн., ПДВ - 33053,14 грн.) за митною декларацією №UA205090/2019/026604.

Частиною першою статті 301 МК України передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У відповідності до частини третьої статті 301 МК України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Послідовність та порядок виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби при поверненні суб`єктам господарювання та/або фізичним особам коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями ДФС, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у частинах дев`ятій, десятій статті 55, частині п`ятій статті 299, частинах третій, п`ятій статті 301 МК України, статті 43 Податкового кодексу України визначає Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 (далі - Порядок № 643).

Відповідно до пункту 1 розділу III Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення. Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Згідно з пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Як передбачено пунктом 43.4 статті 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Згідно з пунктами 4-6 розділу ІІІ Порядку № 643 після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу). Заява платника податку, висновок, завізований керівником (заступником керівника) Підрозділу, реєстри висновків за відповідними платежами, підготовлені за формами згідно з додатками 1, 2 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 року №1146, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31.12.2015 року за № 1679/28124, та акт звірки (у разі складання) подаються керівнику (заступнику керівника) митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами.

При вирішенні даного питання, судом враховано, що позивачем не було надано суду жодного документа на підтвердження його звернення до відповідача із заявою про повернення надмірно сплачених митних платежів.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є передчасними, а отже, задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятих на їх підставі оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений відповідно до квитанції №62 від 06.03.2019 року у загальній сумі 1536,80 грн., пропорційно до задоволених вимог у розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці ДФС (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) від 14 лютого 2019 року №UA205110/2019/000151/2 про коригування митної вартості товарів.

Визнати протиправною та скасувати картку Волинської митниці ДФС (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205110/2019/00150 від 15 лютого 2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду буде складено 13 травня 2019 року.

Суддя В.Д. Ковальчук