Справа № 161/6703/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

10 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4773/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Гуляка В. В.
суддів -Ільчишин Н. В.
Коваля Р. Й.
перевіривши апеляційну скаргу Громадянина В"єтнаму ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2019 року у справі № 161/6703/19 за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, Управління Служби безпеки України у Волинській області до Громадянина В"єтнаму ОСОБА_2 про примусове затримання,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2019 року задоволено частково адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, Управління Служби безпеки України у Волинській області до Громадянина В"єтнаму ОСОБА_2 про примусове затримання.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Громадянин В"єтнаму ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Як слідує з апеляційної скарги, така подана та підписана представником відповідача - адвокатом В.В. Самолюк.

Відповідно до ч.1 ст.57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з пп.19 п.1 Розділу VII Перехідні положення КАС України положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням пп.11 п.16-1 розділу XV Перехідні положення Конституції України.

Частинами 3 і ч.4 ст.131-2 Конституції України встановлено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно з ч.4 ст.59 КАС України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Як видно з матеріалів апеляційної скарги, така надана та підписана представником позивача В.В . Самолюк. Однак до апеляційної скарги не додано ордеру на надання правової допомоги та договору про надання правової допомоги (його завіреної копії) або витягу з нього, засвідченого підписами сторін.

Разом з тим, в матеріалах справи наявний ордер на надання правової допомоги серії РН-699 №222, у якому уповноважено представника на здійснення представництва інтересів позивача у Луцькому міськрайонному суді Волинської області.

Суд апеляційної інстанці зазначає, що даний ордер не може бути належним підтвердженням наявності у представника позивача наявності повноважень на підписання апеляційної скарги.

Таким чином, у матеріалах апеляційної скарги відсутній будь-який документ, який би підтверджував рішення відповідача реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення через представника В.В. Самолюка.

З цього питання свою позицію неодноразово висловлював Верховний Суд, який зазначав, що реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися або самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13.03.2018 року у справі № 914/2772/16; від 21.03.2018 року у справі № 914/2771/16).

Відтак, оскільки апеляційна скарга подана та підписана представником з порушенням приписів вищенаведених правових норм щодо подання та підписання апеляційної скарги, така підлягає поверненню відповідно до п.1 ч.4 ст.298 КАС України.

Разом з тим, особі, яка подавала апеляційну скаргу, необхідно розяснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права на повторне подання апеляційної скарги в порядку, встановленому процесуальним законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись статтями 296, 297, 298 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Громадянина В"єтнаму ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2019 року у справі № 161/6703/19 - повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль