Справа № 0240/2923/18-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/2923/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар П.А.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

08 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Кузьменко Л.В. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2019 року (час ухвалення рішення та дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - не зазначено, місце ухвалення рішення - м.Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправними дій щодо відмови у нарахуванні та виплаті заборгованості пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, як інваліду 3-ї групи з числа ліквідаторів в результаті аварії на Чорнобильській АЕС з 25.12.2010 року , виходячи із розмірів, визначених ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та просив зобов'язати відповідача вчинити дії по нарахуванню та виплаті заборгованості пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, як інваліду 3-ї групи з числа ліквідаторів в результаті аварії на Чорнобильській АЕС з 25.12.2010 року в розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком згідно ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" враховуючи положення ч.3 ст. 67 та щомісячної додаткової пенсії за шкоди, заподіяну здоров'ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком згідно ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, встановленого ч.1 ст. 28, враховуючи положення ч.3 ст. 42 з послідуючим перерахунками у відповідності до зміни розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб згідно вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 25.12.2010 року за виключенням проведених виплат.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року повернуто ОСОБА_2 позовну заяву в частині щодо визнання протиправними дії Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, що полягають у не нарахуванні та виплаті заборгованості пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з катастрофою на ЧАЕС, ОСОБА_2 за період з 25.12.2010 по 25.02.2018; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 заборгованість пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з катастрофою на ЧАЕС за період з 25.12.2010 по 25.02.2018 рр. в розмірі не меншому 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з послідуючими перерахунками за виключенням проведених виплат, на підставі ч.2 ст.123 КАС України.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2019 року у задоволенні адміністративного позову (в межах 6-ти місячного строку) відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, та що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі .

Скаржник вимоги мотивує тим, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням. Однак з 2001 року йому виплачується пенсія та додаткова пенсія у меншому розмірі, ніж визначено нормами чинного законодавства, у зв'язку із чим позивач звернувся із заявою 25.12.2010 до управління, в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак отримав відмову в якій вказано, що нарахування та виплата пенсій здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), відповідно до ч. 1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд встановив, що ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), і якому з 21 жовтня 2010 року безстроково встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і перебуває на обліку в Жмеринському об'єднаному управлінні Пенсійного Фонду України Вінницької області та до листопада 2011 року отримував пенсію по інвалідності та додаткову пенсію в розмірі, визначеному ст. 49- 54 Закону № 796-XII.

Як встановлено із змісту позовних вимог, позивачу у 2010-2018 роках пенсія та підвищення до неї виплачувалась у розмірах менших, ніж це передбачено ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що зумовило його звернення до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що заяв про нарахування та виплати заборгованості пенсії по інвалідності за період з 25.12.2010 р. по 2018 р., а також відповідей (рішень) про відмову у нарахуванні та виплаті за цей період - позивачем до суду не було надано, а відтак відсутні й підстави вважати, що наявний спір між сторонами.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За пунктом 8 частини першої статті 3 КАС позивачем вважається особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно із частиною третьою статті 6 цього Кодексу суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів державної влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами державної влади чи місцевого самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС України є те, що, як правило, позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, оскільки у справі за позовом ОСОБА_2 відсутні рішення пенсійного органу щодо його звернень про нарахування пенсії та підвищень до неї у розмірах, не нижчих, ніж передбачені ст.50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові, у зв'язку із неможливістю перевірки судом правомірності дій суб'єкта владних повноважень ( відмови тощо).

Що стосується дій відповідача, при визначені розміру пенсії позивачеві відповідно до постанови Уряду, що порушують норми ч. 3 ст. 22 Конституції України, за правилами якої не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, за період з 25.12.2010 р. по 25.02.2018 року, суд апеляційної інстанції позбавлений права перевірити правомірність рішення , оскільки ухвала суду першої інстанції про повернення в цій частині позовної заяви ОСОБА_2 не оскаржена.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 травня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Кузьменко Л.В. Шидловський В.Б.