Справа № 803/1583/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/1520/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Матковської З.М. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Грицишина І.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2018р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрол-Гарант» до Головного управління ДФС у Волинській обл. про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних (суддя суду І інстанції: Валюх В.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11 год. 40 хв. 18.12.2018р., м.Луцьк, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 22.12.2018р.),-

В С Т А Н О В И В:

20.11.2017р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Петрол-Гарант» звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача Головного управління /ГУ/ ДФС у Волинській обл. № від 18.08.2017р. про сплату штрафу в сумі 27296 грн. 85 коп. за порушення термінів реєстрації податкових накладних; понесені судові витрати покласти на відповідача (Т.1, а.с.3-6).

Справа розглядалася судами різних інстанцій неодноразово (Т.1, а.с.144-148, 192-198, 224-229).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2018р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача ГУ ДФС у Волинській обл. № від 18.08.2017р. в частині застосування штрафу в сумі 13688 грн. 54 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з ГУ ДФС у Волинській обл. за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТзОВ «Петрол-Гарант» судові витрати в розмірі 3289 грн. 84 коп. (Т.2, а.с.14-16).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ДФС у Волинській обл., який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити повністю (Т.2, а.с.20-21).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд прийшов до помилкового висновку про можливість застосування санкцій, передбачених ст.120-1 Податкового кодексу /ПК/ України, лише при наявності вини платника податків; дія договору про визнання електронних документів від 16.10.2015р., укладеного з позивачем, була припинена о 09:02:22 07.10.2016р. автоматично по причині закінчення терміну дії сертифіката керівника підприємства; новий договір був відхилений 10.10.2016р., а тому станом на 13.10.2016р. такий договір не був чинним. Лише 17.10.2016р. статус цього договору був змінений на «прийнятий».

Окрім цього, умовами договору від 07.10.2016р. про визнання електронних документів, що був укладений між ТзОВ «Петрол-Гарант» та Луцькою ОДПІ, встановлений чіткий механізм у разі виникнення спірних питань, пов'язаних, в тому числі, з часом відправлення податкових документів.

Зокрема, зацікавлена сторона договору направляє іншій стороні письмове повідомлення з обґрунтуванням причин своєї вимоги та зазначенням дати і номера електронного документа, що є предметом спору. Вимога пред'являється і розглядається з письмовим наданням відповіді в терміни, передбачені законодавством. За наслідками вирішення спірних питань між сторонами договору складається акт, в якому розкривається суть і тип спору та який підписується уповноваженими представниками сторін.

Однак, відомості про те, що ТзОВ «Петрол-Гарант» зверталося з письмовим зверненням до контролюючого органу про виникнення спірних питань є відсутніми.

Таким чином, позивачем всупереч умовам вказаного договору та без дотримання вимог ПК України не було вжито усіх можливих дій з метою своєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних /ЄРПН/.

Позивачем ТзОВ «Петрол-Гарант» скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.2, а.с.37-38).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач ТзОВ «Петрол-Гарант» є юридичною особою, основним видом діяльності якої є 68.20 надання в оренду та експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна.

Позивач перебуває на податковому обліку в Луцькій ОДПІ та, починаючи з 13.07.2009р., є платником ПДВ.

Відповідачем ГУ ДФС у Волинській обл. проведена 02.08.2017р. камеральна перевірка щодо недотримання граничних строків реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН за 2015-2016 роки, за результатами якої складено Акт перевірки № 7555/03-20-12-07/36541339 від 02.08.2017р. (Т.1, а.с.9-11).

Перевіркою встановлено порушення ТзОВ «Петрол-Гарант» вимог п.201.10 ст.201 ПК України в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Позивач подав заперечення № 58 від 07.08.2017р. на вказаний Акт перевірки (Т.1, а.с.12), які були залишені без задоволення, про що ГУ ДФС у Волинській обл. повідомило листом № 1408/10/09-20-12-7-07 від 17.08.2017р. (Т.1, а.с.13).

На підставі вказаного Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 18.08.2017р., яким до позивача застосовано штраф у загальній сумі 27296 грн. 85 коп. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН (відповідно 10 % від суми накладних 218515 грн. 11 коп. та 20 % від суми накладних 27226 грн. 66 коп.) (Т.1, а.с.7-8).

Згідно розрахунку штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН (додаток до податкового повідомлення-рішення) до позивача застосований штраф за несвоєчасну реєстрацію 60 податкових накладних, складених протягом грудня 2015 року - вересня 2016 року.

За результатами процедури адміністративного оскарження скарга позивача на спірне податкове повідомлення-рішення (Т.1, а.с.14) була відхилена, про що ДФС України прийнято рішення № 24732/6/99-99-11-03-01-15 від 31.10.2017р. (Т.1, а.с.15).

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач 13.10.2016р. своєчасно направив для реєстрації вказані податкові накладні від 30.09.2016р., уважаючи укладеним договір про визнання електронних документів від 07.10.2016р. з огляду на отримання квитанції № 2 від 10.10.2016р., а також відсутність повідомлення зі сторони контролюючого органу про те, що договір про визнання електронних документів був автоматично відхилений системою 10.10.2016 о 15:28:20 зі статусом «збереження приймання звітності», при цьому до бази даних були внесені зміни щодо статусу спірного договору про визнання електронних документів № від 07.10.2016р. на «прийнятий» саме за зверненням платника податків, тому є відсутніми підстави стверджувати про наявність вини позивача у несвоєчасній реєстрації податкових накладних від 30.09.2016р., яка відбулася 17.10.2016р.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що реєстрація податкових накладних від 30.09.2016р. в ЄРПН відбулася з порушенням встановлених строків не з вини позивача, яким доведено здійснення передбачених законодавством дій для своєчасної реєстрації податкових накладних, що виключає склад податкового правопорушення, та доводить безпідставність та протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафу в сумі 13688 грн. 54 коп.

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Як вірно визначено судом першої інстанції, під час нового розгляду справи обов'язковому врахуванню підлягали правові висновки та мотиви, які викладені у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 14.08.2018р. (Т.1, а.с.224-229).

При цьому, судом касаційної інстанції наголошено на тому, що відповідальність за порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам ПДВ, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в ЄРПН, а також допущення помилок, при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної встановлена ст.120-1 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.120-1.1 ст.120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу, зокрема, в розмірі 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів.

В той же час, нормами п.120-1.2 ст.120-1 ПК України визначено, що відсутність з вини платника реєстрації податкової накладної, що підлягає наданню покупцю-платнику податку на додану вартість, та розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 180 календарних днів з дати їх складання тягне за собою накладення на платників податку, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 50 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податковій накладній/розрахунку коригування.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що законодавець передбачив можливість застосування до платника наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної, передбачених ст.120-1 ПК України лише за наявності його вини.

Попри це, судами під час розгляду справи не надано оцінки доводам позивача про те, що станом на 13.10.2016р. договір про визнання електронних документів, укладений 07.10.2016р. між товариством та Луцькою ОДПІ, був чинний, відтак у податкового органу не було передбачених законом підстав для відмови у прийнятті податкових накладних; суди не з'ясували чи припинялась дія вказаного договору станом на 13.10.2016р.; не надали оцінку діям контролюючого органу, який 17.10.2016р. прийняв ці ж накладні без заперечень на підставі договору № 1 про визнання електронних документів від 07.10.2016р.; не надали оцінки законності дій контролюючого органу щодо відмови у прийнятті податкових накладних, поданих товариством 13.10.2016р., відтак не з'ясували, чи відбулось порушення граничних строків реєстрації податкових накладних з вини позивача.

Таким чином, під час нового судового розгляду справи підлягали додатковому з'ясуванню обставини щодо укладення між позивачем та Луцькою ОДПІ договору про визнання електронних документів та законності дій контролюючого органу щодо відмови у прийнятті податкових накладних, поданих позивачем 13.10.2016р. та 17.10.2016р.

Під час судового розгляду встановлено, що 08.10.2015р. між ТзОВ «Петрол-Гарант» та Луцькою ОДПІ було укладено договір про визнання електронних документів № 1 (Т.2, а.с.7), дія якого відповідно до п.3 розділу 6 цього договору припинена 07.10.2016р. у зв'язку із втратою чинності сертифіката ключів керівника підприємства, що підтверджується листом Луцької ОДПІ № 1844/8/03-18-08-02 від 10.09.2018р. та витягом з журналу обробки заяв та повідомлень (Т.2, а.с.2-3).

Із змісту листа Луцької ОДПІ № 1844/8/03-18-08-02 від 10.09.2018р. слідує, що 07.10.2016р. о 09:02:21 на адресу Луцької ОДПІ був надісланий новий договір про визнання електронних документів № , який був прийнятий 10.10.2016р. в 15:28:19 та автоматично відхилений системою 10.10.2016 о 15:28:20 зі статусом «збереження приймання звітності». 17.10.2016р. після звернення платника до Луцької ОДПІ о 09:19:20 був змінений статус договору про визнання електронних документів № від 07.10.2016р. на «прийнятий» (Т.2, а.с.2).

Договір про визнання електронних документів від 07.10.2016р. був доставлений до ДФС України 07.10.2016р. о 09:02:21, що підтверджується квитанцією № 1, та прийнятий 10.10.2016р. о 15:34:55, що стверджується отриманою позивачем квитанцією № 2 (Т.1, а.с.115-117).

При цьому, контролюючі органи не повідомили позивача про те, що договір про визнання електронних документів автоматично відхилений системою 10.10.2016р. о 15:28:20 зі статусом «збереження приймання звітності», а навпаки, позивач отримав квитанцію № 2 від 10.10.2016р., якою підтверджено укладення договору.

У подальшому ТзОВ «Петрол-Гарант» було направлено 13.10.2016р. на реєстрацію в ЄРПН наступні податкові накладні №№ 30002-30005, 30008-30042 від 30.09.2016р.

Згідно квитанцій про реєстрацію податкових накладних від 13.10.2016р. вказані податкові накладні не прийняті, а у графі квитанцій «виявлені помилки» зазначено: «можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності».

17.10.2016р. позивачем ТзОВ «Петрол-Гарант» повторно направлено на реєстрацію вказані податкові накладні, а також податкові накладні № 20002 від 20.12.2015р., № 21002 від 21.12.2015р., № 12002 від 12.06.2016р., № 13002 від 13.06.2016р., № 14002 від 14.06.2016р., №№ 28002-28013 від 28.06.2016р., № 3001 від 03.07.2016р., № 15001 від 15.07.2016р., № 19002 від 19.08.2016р., які були прийняті, що підтверджується квитанціями від 17.10.2016р. (Т.1, а.с.37-114).

За таких умов суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач 13.10.2016р. своєчасно направив для реєстрації спірні податкові накладні №№ 30002-30005, 30008-30042 від 30.09.2016р., добросовісно уважав укладеним договір про визнання електронних документів від 07.10.2016р. з огляду на отримання квитанції № 2 від 10.10.2016р.; контролюючі органи не повідомили позивача про те, що договір про визнання електронних документів був автоматично відхилений системою 10.10.2016р. о 15:28:20 зі статусом «збереження приймання звітності»; до бази даних були внесені зміни щодо статусу спірного договору про визнання електронних документів № від 07.10.2016 на «прийнятий» саме за зверненням платника. Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, є відсутніми підстави стверджувати про наявність вини позивача у несвоєчасній реєстрації вказаних податкових накладних від 30.09.2016р., яка відбулася 17.10.2016р.

В частині доводів апелянта про те, що позивач не вчинив необхідних дій, спрямованих на своєчасну реєстрацію податкових накладних від 30.09.2016р., поданих для реєстрації в ЄРПН 13.10.2016р., зокрема, у порядку, визначеному розділом 5 (порядок вирішення спірних питань) договору про визнання електронних документів від 07.10.2016р., колегія суддів враховує, що у період з 09:02:22 07.10.2016р. до 09:19:20 17.10.2016р. вказаний договір був неукладений з вини відповідача. Крім того, вказаним договором врегульовано порядок вирішення певних типів спорів, до яких ситуація, пов'язана із неукладенням самого договору, не належить.

Водночас, такий алгоритм дій (спочатку оскарження дій/бездіяльності щодо неприйняття/нереєстрації податкових накладних, а лише потім податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій внаслідок порушення терміну реєстрації цих документів) не передбачено нормами ПК України.

Таким чином, реєстрація податкових накладних від 30.09.2016р. в ЄРПН відбулася з порушенням встановлених строків не з вини позивача, яким доведено здійснення передбачених законодавством дій для своєчасної реєстрації податкових накладних, що виключає склад податкового правопорушення, та доводить безпідставність та протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафу в сумі 13688 грн. 54 коп.

Щодо правомірності проведеної перевірки колегія суддів враховує, що питання своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН до внесення змін Законом України № 1797-VIII від 21.12.2016р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», положення якого набрали чинності з 01.01.2017р., могли бути предметом лише документальної перевірки, якій властиві інші ознаки в залежності від виду такої (виїзна, невиїзна, планова, позапланова).

Зокрема, підпункт 75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України було доповнено абзацом другим, яким визначено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Враховуючи, що камеральну перевірку було проведено 02.08.2017р., тобто, після набрання чинності вищевикладеними змінами до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України, діючі приписи ПК України не забороняють проводити контролюючому органу камеральні перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН за період до 01.01.2017р., тому складений Акт камеральної перевірки № 7555/03-20-12-07/36541339 від 02.08.2017р. слід вважати належним доказом по справі.

Таким чином, оскільки факти несвоєчасної реєстрації 60 податкових накладних, які викладені в Акті камеральної перевірки № 7555/03-20-12-07/36541339 від 02.08.2017р., є доведеними та учасниками справи визнаються, однак наявність вини позивача у несвоєчасній реєстрації податкових накладних від 30.09.2016р. є недоведеною, тому спірне податкове повідомлення-рішення № від 18.08.2017р. в частині застосованого штрафу 13688 грн. 54 коп. (тобто, у тій частині, яким застосовано штраф в розмірі 10 % за несвоєчасну реєстрацію 17.10.2016р. усіх податкових накладних від 30.09.2016р.) не ґрунтується на законі.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, а тому заявлений позов підлягає до часткового задоволення, з вищевикладених мотивів.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ДФС у Волинській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2018р. в адміністративній справі № 803/1583/17 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління ДФС у Волинській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді З. М. Матковська
О. І. Довга
Дата складення повного судового рішення: 08.05.2019р.