Справа № 520/9673/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 р.Справа № 520/9673/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача - ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., м. Харків, повний текст складено 08.01.19 року по справі № 520/9673/18

за позовом ОСОБА_2

до Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , в якому просить суд:

- зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію у розмірі 90 % грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром з 01.01.2016 р., здійснити виплату ОСОБА_2 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2016 р. однією сумою;

- подати протягом п'ятнадцяти днів, з дня набрання рішенням суду законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАСУ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2016р. відповідач зменшив основний розмір пенсії з 90 % грошового забезпечення на 70% грошового забезпечення. Вважаючи такі дії відповідача незаконними, позивач звернувся з даним позовом до суду для захисту своїх прав.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2019р. адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Зобов'язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію у розмірі 90 % грошового забезпечення з 01.01.2016 р., здійснити виплату ОСОБА_2 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2016 р. однією сумою. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представником позивача ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, порушено норми процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог в частині перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію у розмірі без обмеження максимальним розміром з 01.01.2016 p., оскільки суд вважає зазначені позовні вимоги передчасними. Посилається на те, що відповідно до наданих перерахунків відповідач обмежив пенсію позивачу максимальним розміром. Тобто зазначені перерахунки є належним доказом та є протиправними. Також зазначає, що Харківській окружний адміністративний суд рішенням, яке оскаржується не надав позивачу ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції. Вказує, що Харківській окружний адміністративний суд, тільки в іншому персональному складі, 09.07.2018 р. прийняв рішення по справі №820/4376/18 яким встановив судовий контроль за виконанням рішення суду. Таким чином суд першої інстанції, рішенням яке оскаржується, порушив конституційне право позивача на рівність перед законом. На підставі вищевикладеного просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 по справі № 520/9673/18 в частині яка оскаржується та прийняти постанову якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Також від представника позивача, до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів пенсійної справи.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційну скаргу позивача не підтримує, вважає її не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Посилається на те, що підстави для виплати позивачу пенсію у розмірі, що перевищує 10740 грн. (по 31.12.2017р.) та 13730 грн. (з 01.01.2018р. ) відсутні. На підставі вищевикладеного, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін.

Від представника позивача, до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що доводи відповідача є необґрунтованими.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, в межах даного апеляційного розгляду, сторонами не оскаржене та відповідно не є предметом перегляду суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу в частині доводів та вимог апеляційної скарги в частині відмови в задоволенні позову та встановлення судового контролю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення пенсії) у розмірі 90% грошового забезпечення командира БДПС ГУ МВС України в Харківській області.

21.07.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, враховуючи прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 р. № 988.

Рішенням №1435/А-14 від 31.07.2017 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_2 пенсії відповідно до Закону України від 23.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей»; ст.ст. 43, 51, 63 Закону України від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; постанов Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 у №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», від 18.11.2015 року №947 «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09.03.2006 р. №268»; Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45; довідки №100/29152 від 21.12.2017 року про грошове забезпечення для перерахунку пенсії. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії з 1 січня 2016 року відповідно до Закону України від 23.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей»; ч. З ст. 51 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківсперерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію у розмірі без обмеження максимальним розміром з 01.01.2016 p., оскільки суд вважає зазначені позовні вимоги передчасними. Посилається на те, що відповідно до наданих перерахунків відповідач обмежив пенсію позивачу максимальним розміром. Тобто зазначені перерахунки є належним доказом та є протиправними. Також зазначає, що Харківській о

З 01.01.2016 р. позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі рішення суду у розмірі 70 % грошового забезпечення.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що фактично позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо можливого в майбутньому обмеження пенсії максимальним розміром у випадку якщо на виконання судового рішення після проведеного перерахунку пенсії виплату пенсії буде обмежено. Суд першої інстанції виходив з того, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015 чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII зі змінами, а саме: ч. 7 ст. 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 відсутня ч. 7 ст. 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17 та від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, в редакції Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII, чинній на час здійснення позивачу перерахунку пенсії, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати 10740 грн.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього ж Закону обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Отже, враховуючи, що ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/201, то внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774 від 06.12.2016 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Крім того, передбачені ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обмеження пенсій максимальним розміром введені в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII.

В той же час, п. 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016, при цьому судами встановлено, що пенсія позивачу призначена ще у 2007 році.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції Закону № 614-VIII від 15.07.2015) перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

З урахуванням дати призначення пенсії позивачу (2007 рік) і пункту 2 Прикінцевих положень Закону №911-VIII обмеження пенсії максимальним розміром, до позивача не застосовується.

Враховуючи вищенаведене, доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо правомірності обмеження пенсії позивача граничним розміром є помилковими.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність задоволення позову в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію у розмірі 90 % грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром з 01.01.2016 р.

Щодо посилань суду першої інстанції на те, що заявлена позивачем вимога про виплату пенсії без обмеження граничного розміру пенсії є передчасною, колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься лист Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про перерахунок пенсії позивача відповідно до якого пенсія позивача з 01.01.2018р. перерахована, підсумок пенсії (з надбавками) 13816,78 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії 13730,00 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.01.2018 р. застосовувала до розміру пенсії позивача обмеження граничним розміром, який не повинен перевищувати десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Наведене спростовує висновки суду першої інстанції про передчасність даних вимог, оскільки на момент звернення до суду першої інстанції, зазначені обмеження були застосовані до пенсії позивача .

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, в порушення ч. 4 ст. 9 КАС України, не з'ясував всіх обставин у справі (не витребував додаткові докази по справі).

Щодо зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати протягом 15 днів з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказаною нормою КАС України встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, встановлення вказаного заходу судового контролю є доцільним виключно у випадку, коли наявні достатні та об'єктивні підстави вважати, що суб'єкт владних повноважень буде ухилятись від виконання судового рішення.

В даному випадку, необхідність зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення позивач обґрунтовує виключно власними припущеннями, а в ході судового розгляду справи судом не встановлено наявності жодних обставин, які б вказували на можливе ухилення відповідачів від виконання судового рішення, тому суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 1 ст. 382 КАС України .

З урахуванням зазначеного, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині не задоволення прохання позивача щодо встановлення судового контролю, передбаченого ст. 382 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2019р. по справі № 520/9673/18 в іншій частині повинно бути залишено без змін.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом при подачі апеляційної скарги, згідно квитанції № 0.0..1 від 11.02.2019р., яка міститься в матеріалах справи (а.с.46), судовий збір в сумі 1057 грн. 20 коп. Всього, з урахуванням того, що вимоги апеляційної скарги фактично задоволені , за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 1057 грн. 20 коп .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 року по справі № 520/9673/18 скасувати в частині відмови в задоволенні позову.

В цій частині прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2016р. без обмеження граничним розміром, який не повинен перевищувати десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_2 1057 грн. 20 коп. витрати по сплаті судового збору.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2019р. по справі № 520/9673/18 залишити без змін..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 08.05.2019 року