Справа № 204/2212/19
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 травня 2019 р. Справа № 204/2212/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є,. ознайомившись із матеріалами позову ОСОБА_1 до Державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Батюгіної Євгенії Сергіївни, третя особа, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання дій (рішення) незаконним, скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Батюгіної Євгенії Сергіївни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», в якому просить:

- визнати дії (рішення) державного реєстратора Батюгіної Євгенії Сергіївни щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 від 29.10.2018 року незаконним;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43822567 від 01.11.2018 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 від 29.10.2018 року за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ();

- скасувати запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43822567 від 01.11.2018 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 від 29.10.2018 року за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ().

01.04.2019 року ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Книш А.В. позовну заяву передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (а.с. 26).

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 року, позовну заяву передано на розгляд судді Сліпець Н.Є.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у адміністративній справі, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З аналізу наведених норм права вбачається, що Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Не поширюють свою дію ці положення на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли у зв`язку із прийняттям державним реєстратором рішення про перехід права власності від позивача та членів його родини до третіх осіб, всупереч накладеному ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська арешту на квартиру.

Отже, предметом спірних правовідносин є майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , а тому спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії чи рішення суб`єкта владних повноважень.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення порушенні цивільні права позивача, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в поряду, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Таким чином, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи.

Тобто, заявляючи позовні вимоги про визнання дії (рішення) державного реєстратора Батюгіної Євгенії Сергіївни щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 від 29.10.2018 року незаконним, позивач фактично оскаржує право вільного користування майном, тобто цивільні майнові права.

Згідно до ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що на спірні правовідносини юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Аналогічна правова позиція була викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 уроку справі №813/4609/16, від 30.01.2019 року у справі №803/413/18 та постанові Верховного Суду від 06.02.2019року у справі №815/2955/17.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Оцінуючи характер спірних правовідносин у сукупності із нормами процесуального права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не містять ознак публічно-правового спору, а тому не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи те, що компетентним судом для вирішення вказаних правовідносин є суд цивільної юрисдикції, розгляд справи в порядку адміністративного судочинства суперечить ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначені межі компетенції адміністративних судів.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 19, 159, 170, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №204/2212/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Батюгіної Євгенії Сергіївни, третя особа, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання дій (рішення) незаконним, скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності.

Роз`яснити позивачу, що позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали разом із адміністративним позовом та доданими матеріалами надіслати позивачу за зазначеною у позові адресою.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п. 15.1 п. 15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець