Справа № 560/3773/18
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3773/18
РІШЕННЯ

іменем України

10 травня 2019 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у формі розпорядження 133403 від 15.08.2018 про відмову позивачу у переведенні її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати позивачу до стажу державної служби період її роботи в органах державної податкової служби України на різних посадах у період з 01.09.2002 по 31.12.2014 та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він має 38 років 08 місяців 7 днів загального страхового стажу, з яких 20 років 5 місяців 12 днів стаж роботи на посадах в податковому органі, і на теперішній час отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", але має намір обрати пенсію державного службовця. Відповідач протиправно відмовив йому у призначенні такої пенсії, посилаючись на недостатність стажу державного службовця, так як ним не врахований стаж позивача, отриманий на посадах у податковій. На думку позивача, така відмова носить протиправний характер, так як Закон України "Про державну службу" у прикінцевих та перехідних положеннях містить застереження про обрахування стажу державної служби за періоди роботи до набрання чинності цим Законом в порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством, а згідно чинного на той час законодавства, служба позивача в податковій, зараховувались до стажу державної служби.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.11.18 суд відкрив спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) цій справі.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.12.2018 провадження у адміністративній справі №560/3773/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було зупинене до дня набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18.

Рішення Верховного Суду у справі №822/524/18 набрало законної сили 13 лютого 2019 року, згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.04.2019 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - поновлено.

Відповідач 04.12.2018 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що адміністративний позов не визнає, просить в його задоволенні відмовити. Аргументи відповідача зводяться до того, що із прийняттям у 2015 році нового Закону України "Про державну службу", втратив чинність попередній аналогічний Закон, який визначав, що для призначення пенсії державного службовця особа повинна пропрацювати на певних посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, але у позивача такий стаж відсутній, відповідно, він не набув право на отримання пенсії державного службовця.

Крім того, у відзиві на позов відповідач вказав про необхідність розгляду даної справи з викликом сторін.

Суд зазначає, що частинами п`ятою - шостою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, зважаючи на те, що дана справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 КАС України, відсутня необхідність призначати розгляд справи в судовому засіданні. Тому, клопотання відповідача до задоволення не підлягає.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.08.2018 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

15.08.2018 відповідач розглянув заяву позивача, та прийняв рішення (розпорядження № 133403 від 15.08.2018) яким відмовив позивачу в призначенні пенсії за Законом України "Про державну службу", у зв`язку з відсутністю не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-12 .

На переконання відповідача, позивач не має необхідного стажу для призначення йому пенсії як державному службовцю. При цьому, відповідач виходить з того, що стаж роботи позивача на посадах податкового органу, в період на яких присвоєно спеціальні звання не повинні включатись до стажу роботи для призначення пенсії за Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899. Суд не може погодитись із аргументацією відповідача, оскільки вона ґрунтується на помилковому тлумаченні законодавства.

Як слідує з матеріалів справи, позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та має намір змінити цю пенсію на пенсію за Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899.

Право позивача обирати пенсію передбачено ст. 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, у період з 01.09.2002 по 31.12.2014 він перебував на різних посадах в податковому органі.

Чинний Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899, в п. 8 розділу XI Прикінцеві та Перехідні положення, містить норму про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, законодавцем передбачено, що стаж державної служби слід визначати за законом, який діяв на час її проходження. Таке правове регулювання є цілком логічним і послідовним - правові норми мають часові межі своєї дії і під час чинності нормативного акту, саме ним визначають права та обов`язки, а подальша втрата чинності законодавчим актом не призводить до "автоматичної" відміни тих соціальних гарантій, які особа набула за час його дії. Протилежний підхід суперечить принципам соціальної і правової держави, які закріплені в ст. 1 Конституції України та створював би правову невизначеність у правовідносинах.

Як визначено п. 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. № 283 (далі - Порядок № 283), цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно п. 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів державної податкової служби.

Отже, Порядком № 283 прямо передбачено, що робота в податковому органі зараховується до стажу державної служби.

Та обставина, що Порядок № 283 втратив чинність із затвердженням 25 березня 2016 р. постановою № 229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби (далі - Порядок № 229), не має значення, так як його норми були чинними на час здобуття позивачем стажу державної служби.

Порядок № 229 у п. 6 містить аналогічну норму, як і в п. 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899, про те що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Посилання відповідача на норми ст. 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-12 є безпідставними, так як вона передбачає класифікацію посад державних службовців, а не містить вичерпний перелік посад, які відносяться до державної служби - при визначені стажу державної служби та посад, які дають право на зарахування такого стажу в даному спорі, слід керуватись положеннями Порядку № 283.

Таким чином, судом встановлено, що відповідно до чинного законодавства на час здобуття позивачем трудового стажу, його робота на посадах податкової служби, включалась до стажу державної служби, і подальша втрата чинності Порядком № 283 і Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-12 не має значення для призначення позивачу пенсії державного службовця, адже Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899 у п. 8 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень прямо передбачає, що в питанні обчислення стажу державної служби, слід керуватись нормами, які діяли на той час.

Отже, відповідач протиправно не врахував ОСОБА_1 стаж роботи в податковому органі за період з 01.09.2002 по 31.12.2014, який дає право на призначення позивачу пенсії державного службовця, а тому приймаючи спірне рішення про відмову в переведенні позивача на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" діяв протиправно.

Вирішуючи вимогу позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", із одночасним зарахуванням до стажу державної служби періоду роботи в органах податкової служби, а саме з 01.09.2002 по 31.12.2014, суд виходить з того, що як слідує із спірного рішення, помилковий висновок відповідача про недостатність у позивача трудового стажу, є єдиною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії державного службовця, а так як суд дійшов висновку про наявність у позивача необхідного стажу, то вказані позовні вимоги також підлягають задоволенню.

За правилами ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовими витратами в даній справі є судовий збір, доказів понесення інших судових витрат, сторони суду не подавали. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № NOW2436049 від 13.11.2018, а тому оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (розпорядження №133403 від 15.08.2018) про відмову ОСОБА_1 у переведенні її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період її роботи в органах державної податкової служби України з 01.09.2002 по 31.12.2014.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя /підпис/ І.І. Тарновецький
"Згідно з оригіналом" Суддя І.І. Тарновецький