Справа № 640/20474/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2019 року № 640/20474/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до заяви про призначення пенсії від 15.05.2017 та проведенні відповідних виплат - неправомірними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до заяви про призначення пенсії від 15.05.2017 та провести відповідні виплати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 15.05.2017 він звернувся до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та надав необхідний для призначення даного виду пенсії перелік документів. Однак листом Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 27.11.2017 за вих. №17867/06 повідомило позивачу про відмову в призначенні вказаної пенсії. Враховуючи те, що станом на момент звернення до відповідача щодо призначення пенсії позивач досяг 51 року, а отже на його думку наявний у нього трудовий стаж дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Зобов`язано відповідача подати суду протягом 15-ти днів з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву і всі письмові докази наявні у відповідача, разом з доказом направлення позивачу рекомендованим повідомленням про вручення відзиву з додатками.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не надав, тому справа розглянута та вирішена судом на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України не подання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 у період з 16.02.1988 по 03.04.2000 працював в технологічному цеху дослідного виробництва Інституту органічної хімії Національної Академії наук України на посаді апаратника установки дослідного виробництва технологічного цеху, що передбачено Списком №1 розділу VIII Хімічне виробництво, позиція 1080А000-17541 пункт 1080А010, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 код КП 8154.1

За період з 16.02.1988 по 03.04. 2000 стаж позивача складає 9 років 9 місяців 17 днів.

Дана професія передбачена Списком №1 «Виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

15.05.2017 позивач, вважаючи, що має право на пенсію за віком на пільгових умовах звернувся із заявою до Лівобережного об`єднаного Управління Пенсійного фонду України у м. Києві про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, додавши довідку встановленого зразка від 27.02.2017 №8-32/32 про підтвердження пільгового стажу за Списком №1 видану ДП «Органічна хімія» НАН України, особову карту форми Т-2, наказ про прийняття на роботу від 16.02.1988 №23ок, наказ про звільнення з роботи від 03.04.2000 №30-К.

Листом від 27.11.2017 №17867/06 Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Вказану відмову відповідач обґрунтував тим, що позивачем не надані відповідачу документи про зайнятість у виробництві органічних продуктів, що синтезуються на основі органічної жирної ароматичної гетероциклічної сировини; спиртів. їх похідних, органічних кислот, фтор хлорорганічних сполук, медичній препаратів (діфенін), як зазначено у довідці від 27.02.2017 №8-32/32, та передбачено переліком виробництв по Списку №1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №192.

Рекомендовано позивачу надати до управління завірені належним чином документальні підтвердження вказаної роботи з 16.02.1988 по 03.04.2000 повний робочий день на виробництві саме органічних продуктів, що синтезуються на основі органічної жирної ароматично гетероциклічної сировини; спиртів їх похідних, органічних кислот, фтор хлорорганічний сполук, медичних препаратів (діфенін) та відповідну заяву щодо призначення пенсії на пільгових умовах.

Як стверджує позивач, 11.01.2018 на виконання рекомендацій відповідача він надіслав на адресу Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві належним чином завірені копії документів, що підтверджують шкідливі умови праці за посадою, яку позивач обіймав в період з 16.02.1988 по 03.04.2000 та копії штатних розписів за згаданий вище період. Зокрема, Наказ про підсумки атестації робочих місць по охороні праці від 10.07.1997 №23-ах.

Крім того, 11.01.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Листом від 14.02.2018 №5368/02/Ш-394/1 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивачу, що Лівобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві проведено перевірку підстав видачі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 27.02.2017 №8-32/32, проте підприємством не надано документів, що підтверджують наявність виробництва на підприємстві та безпосередню зайнятість позивача в процесі виробництва.

23.05.2018 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою та надав посадову інструкцію апаратника установки дослідного виробництва.

Листом від 05.07.2018 №33551/02 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу у призначенні пільгової пенсії, повідомивши, що повторно розглянувши документи, які надані до заяви про призначення пенсії та проаналізувавши документи надіслані поштою, відповідачем встановлено, що у поданих позивачем документах не простежується зайнятість останнього у виробництві органічних продуктів, що синтезуються на основі органічної жирної ароматичної гетероциклічної сировини; спиртів, їх похідних, органічних кислот, фтор хлорорганічних сполук, медичних препаратів (діфенін), як зазначено у довідці від 27.02.2017 №8-32/33, та передбачено переліком виробництв Списку №1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №192.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду, за захистом свого порушеного права.

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За змістом пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Виходячи з наведеного, чоловікам, які досягли 50 років, пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №1 може бути призначена за наявності стажу роботи 25 років, з яких не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Відповідно до пункту 3 «Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Відповідно до положень статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із приписами пункту 3 Порядку «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 за відсутності трудової книжки, а також в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, пункт, найменування списків або їх номера, куди включається цей період роботи, первинні документи, на підставі яких видана дана довідка.

Згідно з наявними у матеріалах справи записами у трудовій книжці позивача та довідкою від 27.02.2017 №8-32/32 про підтвердження пільгового стажу за Списком №1 видану ДП «Органічна хімія» НАН України, позивач працював повний робочий день з 16.02.1988 по 03.04.2000, 9 років 9 місяців 17 днів на посаді апаратника установки дослідного виробництва на установках по випуску органічних продуктів, що синтезуються на основі органічної жирної ароматичної гетероциклічної сировини (пастоподібні стабілізатори СКС К-22 №«Ф»); спиртів, їх похідних, органічних кислот, фтор хлорорганічних сполук, медичних препаратів (діфенін), що передбачено Списком №1 розділу VIII Хімічне виробництво, позиція 1080А000-17541 пункт 1080А010, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 код КП 8154.1.

Підставою видачі довідки є: особова карта Т2, накази по кадрам, штатний розклад, відомості про зарплату, Наказ про проведення атестації робочих місць від 12.02.1997 N9 13-вк, Наказ про підсумки проведення атестації від 10.07.1997 №23-АХ; атестація робочого місця апаратника установи дослідного виробництва, списки пільгових професій та посад по ДВ ЮХ НАН України від 27.06.1988, та від 16.10.1992.

Із вищенаведеного вбачається, що посаду апаратника установки дослідного виробництва технологічного цеху в ДП «Органічна хімія» НАН України, на якій безперервно, тривалий час працював позивач включено до Списку №1, а саме до розділу VIII, Хімічне виробництво, позиція 1080А000-17541 пункт 1080А010 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Відповідно до пункту 3 Наказу Міністерства соціальної політики України «Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 18.11.2005 №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Зазначене дає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та є підставою для зарахування відповідних періодів роботи на вказаній посаді до пільгового стажу роботи.

Аналізуючи наявну у матеріалах справи довідку від 27.02.2017 №8-32/32 про підтвердження пільгового стажу за Списком №1 видану ДП «Органічна хімія» НАН України, суд приходить до висновку, що вона відповідає усім вимогам пункту 20 Порядку, зокрема, у ній зазначено періоди роботи, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ підпункт, найменування списків або їх номери, до якого включається період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

На момент видачі довідки, була чинною Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, на яку здійснено посилання. Вказана довідка підписана інспектором відділу кадрів та завірена печаткою установи, яка видавала довідку.

Окрім того, у вказаній довідці зазначено, що на підприємстві проведено атестацію робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі по тексту - Постанова №442) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі по тексту - Мінпраці) від 01.09.1992 №41 (далі по тексту - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку, а відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Суд звертає увагу на те, що позивач надав відповідачу також копію наказу від 10.07.1997 №23-ах про підсумки проведення атестації робочих місць по охороні праці, яким зобов`язано затвердити Перелік професій та посад, яким зкореговані пільги і компенсації згідно з Постановою «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці».

Відповідно до вищезазначеного переліку, посаду апаратника устави дослідного виробництва атестовано та віднесено до посад з шкідливими умовами праці за Списком №1.

Окрім того, до класифікатора професій було внесено зміни відповідно до яких термін - «устава» замінено на термін - «установка», вказані зміни набули чинності з 01.07.1998 та затверджені наказом Держстандарту України від 14.05.1998 №314.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем ужито усіх можливих заходів для документального підтвердження наявного пільгового стажу та атестації робочих місць.

Таким чином, відмова відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є неправомірною.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 04.12.2018 .

У зв`язку із задоволенням позовних вимог сплачений позивачем судовий збір підлягає поверненню позивачу у повному обсязі.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; вул. Бульварно - Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) щодо відмови ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 неправомірними.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; вул. Бульварно - Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 та провести відповідні виплати - з 15 травня 2017 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; вул. Бульварно - Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 704, 80 (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова