Справа № 608/545/19
Суддя: Парфенюк В. І.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року Справа № 608/545/19

Номер провадження2-а/608/11/2019

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Теребовлянського ВП ГУНП у Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Олійника Юрія Петровича, третьої особи Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про поновлення строку та про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДОП18 № 235470 від 20.02.2019 року, --

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського СРПП № 3 Теребовлянського ВП ГУНП у Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Оліярника Ю. П., третьої особи управління патрульної поліції у Тернопільській області про поновлення строку та про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДОП18 № 235470 від 20.02.2019 року.

В ході судового розгляду позивач подав суду уточнену позовну заяву до поліцейського СРПП № 3 Теребовлянського ВП ГУНП у Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Олійника Юрія Петровича, третьої особи Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про поновлення строку та про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДОП18 № 235470 від 20.02.2019 року.

В позовній заяві він вказав, що 12 березня 2019 року поштою отримав конверт, при розкритті якого було виявлено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 235470 від 20.02.2019 року. 20 лютого 2019 року приблизно о 06.30 годин ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Теребовля Тернопільської області. В цей час на вул. Князя Василька його автомобіль зупинили працівники патрульної поліції з тих причин, що на автомобілі в темну пору доби не працювала лампочка лівої фари в ближньому режимі світла, чим порушено п. 31.4.3 (в) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 121 ч. 1 КУпАП, у зв`язку із чим було складено постанову та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. По-перше, поліцейські стояли в темну пору доби в неосвітленому місці, по-друге, позивачу не була надана можливість усунути недоліки, які були незначними, враховуючи, що у фарі було тьмяне світло, що виникло через дорожнє покриття.

ОСОБА_1 вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, необґрунтовано, і постанова підлягає скасуванню з таких причин. Відповідно до положень пункту 9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 чітко зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. В порушення даної інструкції інспектор поліції не роз`яснив йому права і обов`язки, визначені ст. 63 Конституції України, ст.ст. 307, 308, 268, 287-289 КУпАП. Крім того, відмовив у розгляді клопотання щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю скористуватися юридичною допомогою, інспектором не надано можливість користуватись допомогою адвоката та не повідомлено про причини (підстави) неможливості залучення адвоката. Працівник поліції не мав права притягнути його до відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи. Відповідачем не зафіксовано порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху. У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Позивач зазначив, що є пильним, уважним та обережним водієм, чітко дотримується правил дорожнього руху, тому розпочинаючи рух на автомобілі, перевірив технічну справність основних елементів авто: коліс, шин, гальмівної системи, рульового керування, двигуна та світлових приладів. Всі вузли та агрегати на момент перевірки були у стравному робочому стані. А також, врахував дорожні умови, наявність перешкод на даній ділянці дороги, інтенсивність та рівень організації дорожнього руху, крім того, врахувавши всі фактори вважає, що не порушував Правил дорожнього руху, перешкод у здійсненні права керування іншим особам не доставляв. При вирішенні справи поліцейський не врахував, що в дорозі виникли несправності не з вини водія, а сталося це через стан дорожнього покриття, в м. Теребовля Тернопільської області великі вибоїни на дорозі, це загальновідомо, при об`їзді ям відійшов контакт, світло в фарі було, але тьмяне, на місці він усунув несправність, поправивши контакт, який відійшов, тобто скористався правом передбаченим у п.31.5 ПДР України.

Таким чином, позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДОП18 № 235470 від 20 лютого 2019 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В травні 2019 року від третьої особи - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області - надійшли пояснення на позов, з яких вбачається, що третя особа не визнає адміністративний позов ОСОБА_1 з наступних підстав. 20 лютого 2019 року позивач вчинив адміністративне правопорушення, а саме керував автомобілем, у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла у темну пору доби. Водій не міг не помітити факту зникнення освітлення основною фарою транспортного засобу. Також позивач підтверджує факт порушення правил дорожнього руху та в описовій частині позовної заяви зазначає, що йому не надана можливість усунути незначний недолік, однак у випадку коли не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла забороняється експлуатація транспортного засобу. Поліцейським Олійником Ю. П. на ім`я начальника Теребовлянського ВП складено рапорт про вчинення вказаного правопорушення, перед складанням постанови поліцейський назвав своє прізвище, посаду та зазначив їх у постанові, озвучив причину складання постанови, роз`яснив йому права, передбачені чинним законодавством. Таким чином, оскаржувана постанова складена уповноваженою особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону. Враховуючи наведене, третя особа просить відмовити в задоволенні адміністративного позову позивача в зв`язку з безпідставністю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач - поліцейський СРПП № 3 Теребовлянського ВП ГУНП у Тернопільській області старший лейтенант поліції Олійника Ю. П. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час і місце слухання справи.

Представник третьої особи - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча третя особа належним чином повідомлена про час і місце слухання справи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 20 лютого 2019 року поліцейський СРПП № 3 Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області старший сержант поліції Олійник Ю. П. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 235470, згідно якої позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, за те, що 20 лютого 2019 року о 06:30 год. в м. Теребовля по вул. Кн. Василька керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , у якого в темну пори доби не працювала лампа лівої фари в ближньому режим світла, чим порушив п. 31.4.3 (в) ПДР України.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ст. 2 вищезазначеного Кодексу завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів суд не має підстав для висновку, що при притягнені позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

До такого висновку суд дійшов з врахуванням наведених нижче обставин.

Так, згідно вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог п. 31.4.3 Правил дорожнього руху України, про що відповідачем зазначено в оскаржуваній постанові.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.

Враховуючи, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача, а тому позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними, тому суд дійшов до висновку про їх задоволення.

Згідно ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В зв`язку з цим постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 235470 від 20 лютого 2019 року відносно позивача є незаконною і вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 121, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ДОП18 № 235470 від 20 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: В. І. Парфенюк