Справа № 520/3173/19
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 травня 2019 р. Справа №520/3173/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання незаконними та протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, у якому просить суд:

- визнати незаконними і протиправними дії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо скасування ОСОБА_1 в односторонньому порядку величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, що дорівнює 0,65025;

- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова починаючи з 01 жовтня 2017 року і надалі в разі проведення подальших перерахунків пенсії ОСОБА_1 пенсії здійснювати перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено внески, обчисленої як середній показник за 2014 - 2016 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, що дорівнює 0,65025.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем всупереч резолютивної частини рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.04.2018 по справі № 638/18615/17 про зобов`язання Управління починаючи з 01 жовтня 2017 року здійснювати перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, що дорівнює 0,65025, з березня 2019 року здійснюється перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, що порушує права позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, в якому просить суд відмовити у задоволені позову у зв`язку з тим, що відсутність у рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.04.2018 по справі № 638/18615/17 кінцевої дати виплати пенсії з урахуванням перерахунку із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, що дорівнює 0,65025 не породжує в Управління обов`язок довічно здійснювати виплату пенсії Позивачу в розмірах, встановлених вказаним судовим рішенням. Законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватись, а тому судове рішення не є гарантією проти змін в майбутньому.

Відповідно до приписів ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши доводи позову, відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.04.2018 у справі № 638/18615/17, що залишено без змін поставою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018 та набрало законної сили, встановлено, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пенсію обчислено при страховому стажі 48 років 1 місяць 11 днів. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35 % дорівнює 0,64913. Середньомісячний заробіток обчислено за період з 01.08.1971 по 31.08.1976, він складає 1 572,83 грн.

01 вересня 2016 року позивачу проведено перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу по 03.12.2007 згідно з даними системи персоніфікованого обліку. Страховий стаж після перерахунку становить 48 років 2 місяці 2 дні. Коефіцієнт 1,35% дорівнює 0,65025.

19 жовтня 2017 року на заяви позивача від 06.10.2017 та 13.10.2017 управління повідомило своїм листом про застосування при перерахунку пенсії норм Закону України від 03.10.2017 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", розрахунок пенсії станом на 01.10.2017 - коефіцієнт стажу - 0,48167 (587 місяців, при перерахунку пенсії використано величину оцінки страхового стажу 1%). До виплати визначено 2 781,08 грн. Сума підвищення пенсії склала 1 137,98 грн.

Задовольняючи позовні вимоги шляхом визнання протиправними дій Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо зниження ОСОБА_1 з 01 жовтня 2017 року індивідуального коефіцієнта страхового стажу до розміру 1 % та зобов`язання відповідача, починаючи з 01 жовтня 2017 року здійснювати перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014- 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, що дорівнює 0,65025, суди виходили з того, що при проведенні перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017 на виконання прийнятого від 03.10.2017 Закону № 2148-VІІІ допущено звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача щодо збільшення розміру пенсії, що суперечить положенням ст. 22 Конституції України.

Судом встановлено, що на заяви позивача від 14.03.2019 та 18.03.2019 відповідачем надано лист №199/Ш-11 від 28.03.2019, в якому повідомлено позивача про те, що на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.04.2018 по справі № 638/18615/17 про зобов`язання Управління, починаючи з 01 жовтня 2017 року, здійснювати перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, що дорівнює 0,65025 проведений перерахунок пенсії позивачу.

Позивача також повідомлено про те, що відсутність у рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.04.2018 по справі № 638/18615/17 кінцевої дати виплати пенсії з урахуванням перерахунку із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, що дорівнює 0,65025 не породжує в Управління обов`язок довічно здійснювати виплату пенсії в розмірах, встановлених вказаним судовим рішенням. Законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватись, а тому судове рішення не є гарантією проти змін в майбутньому.

Позивач, не погоджуючись з таким діями відповідача, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за цим Законом за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Порядок визначення коефіцієнта страхового стажу передбачений статтею 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої при визначенні коефіцієнта страхового стажу застосовується величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону № 1058 в редакції Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 №107-VІ, яка діяла з 01.01.2008, було передбачено, що за період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %.

Відповідно до ч. 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно з ч. 4-4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Стреч проти Сполучного Королівства" ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Європейський суд з прав людини у справах "Кечко проти України", "Ромашов проти України", "Шевченко проти України" зауважив, що реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Конституційний Суд України також неодноразово розглядав проблеми, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Суд вважає неприйнятними аргументи відповідача щодо припинення здійснення перерахунку пенсії позивачу із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі ,35 %, що дорівнює 0,65025, з посиланням на те, що судове рішення не породжує в Управління обов`язок довічно здійснювати виплату пенсії в розмірах, встановлених ним у зв`язку з тим, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватись, з огляду на таке.

Як вже встановлено судом, звуження змісту та обсягу права позивача на пенсійне забезпечення шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Відповідачем не враховано при вчиненні оскаржуваних дій принцип верховенства права, встановлений статтею 8 Конституції України, а також вимоги статті 129-1 Коституції України, відповідно до якої суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконуючи рішення суду у справі № 638/18615/17, відповідач не зважав на те, що відповідно до резолютивної частини такого рішення його зобов`язано починаючи з 01 жовтня 2017 року здійснювати перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, що дорівнює 0,65025.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій щодо припинення здійснення перерахунку пенсії позивачу із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, хоч такий його обов`язок встановлено судовим рішенням.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо скасування ОСОБА_1 в односторонньому порядку величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, що дорівнює 0,65025.

Суд вважає, що зобов`язання відповідача починаючи з 01 жовтня 2017 року і надалі в разі проведення подальших перерахунків пенсії ОСОБА_1 пенсії здійснювати перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено внески, обчисленої як середній показник за 2014 - 2016 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, що дорівнює 0,65025, є належним способом відновлення порушеного права позивача, а також слугуватиме меті усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах з огляду на наступне.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідачем всупереч вимогам статті 77 КАС України не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження здійснення перерахунку пенсії позивачу з 01.10.2017, окрім того, відповідач наполягає на тому, що судове рішення у справі №638/18915/17 ним виконано.

Суд, оцінюючи аргументи відповідача як і щодо вирішення вимог позивача на майбутнє, так і щодо розгляду судом спору між тими самими сторонами та з тих самих підстав, зазначає наступне.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

При цьому відповідач як суб`єкт владних повноважень допустив порушення прав позивача вдруге, незважаючи на встановлений судовим рішенням обов`язок здійснювати перерахунок пенсії позивачу з застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Суд зазначає, що протиправні дії відповідача мають триваючий характер та безумовно пов`язані зі спором у межах справи №638/18615/17, однак спірні правовідносини виникли між сторонами у березні 2019 року, у зв`язку з чим підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст.5 КАС України регламентовано, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Зважаючи на правову позицію відповідача щодо того, що відсутність у рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.04.2018 по справі № 638/18615/17 кінцевої дати виплати пенсії з урахуванням перерахунку із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, що дорівнює 0,65025 не породжує в Управління обов`язок довічно здійснювати виплату пенсії позивачу в розмірах, встановлених вказаним судовим рішенням, суд вважає, що зобов`язання відповідача здійснювати перерахунок пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, що дорівнює 0,65025, у подальшому не може вважатись вирішенням вимог на майбутнє, а тому задоволення позовних вимог в цій частині є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Також суд керується приписами ч. 4 ст. 245 КАС України, за змістом якої у разі визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання незаконними та протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо скасування ОСОБА_1 в односторонньому порядку величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, що дорівнює 0,65025.

Зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків, 61022, ) починаючи з 01 жовтня 2017 року і надалі в разі проведення подальших перерахунків пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) пенсії здійснювати перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено внески, обчисленої як середній показник за 2014 - 2016 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, що дорівнює 0,65025.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 13 травня 2019 року.

Суддя О.Г. Котеньов