Справа № 280/5461/18
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2019 року Справа № 280/5461/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Кисіля Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (24 квартал, буд. 17, м. Маріуполь, Донецька область, 87513) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
20.12.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 22.11.2018 про закінчення виконавчого провадження №54080107 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язати відповідача поновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по адміністративній справі №808/1854/16, виданого 30.05.2017 Запорізьким окружним адміністративним судом.

Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 3500,00 грн.

На обґрунтування заяви позивач зазначає, що судове рішення на підставі якого виданий виконавчий лист не виконане, а тому відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження №54080107.

Ухвалою від 26.12.2018 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

03.01.2019 від позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 08.01.2019 провадження у справі відкрите, судове засідання призначене на 16.01.2019.

09.01.2019 від відповідача до суду надійшло клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву та про відкладення судового засідання.

10.01.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позов та клопотання про закриття провадження у справі. У відзиві відповідач зазначив, що всі дії, визначені у виконавчому листі №808/1854/18, виданому Запорізьким окружним адміністративним судом, боржником виконані. У відповідача відсутні повноваження та законні підстави ставити під сумнів дані, які викладені у документах наданих боржником (такі як законність нарахування, правильність розрахунків тощо). Зазначає, що з огляду на суть позовної заяви предметом спору є законність дій посадових осіб боржника, а не відповідача, тому просить відмовити у задоволенні позову.

11.01.2019 до суду надійшла заява представника позивача про участь у розгляді справи у режимі відеоконференції.

Ухвалою від 14.01.2019 у задоволенні заяви представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було відмовлено.

Ухвалою від 16.01.2019 у задоволенні клопотань відповідача про встановлення строку для подання відзиву та перенесення судового засідання, про закриття провадження у справі відмовлено, відкладене судове засідання на 18.02.2019.

Ухвалою від 18.02.2019 провадження у справі було зупинене до набрання законної сили судовим рішенням у справі №0840/2883/18.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019 апеляційна скарга позивача була задоволена, ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 18.02.2018 скасована, справу направлено для продовження провадження до суду першої інстанції.

Ухвалою від 07.05.2019 розгляд справи було призначено на 15.05.2019.

15.05.2019 від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача у судове засідання не прибув.

Відповідно до вимог ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду у справі №808/8661/15 від 15.02.2016, яка набрала законної сили 08.04.2016, було визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 01.07.2015 №172 (по стройовій частині) про виключення зі списків особового складу ОСОБА_1 , визнані протиправними дії військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо виключення зі списків особового складу ОСОБА_1 з 01.07.2015.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду у справі №808/1854/16 від 15.09.2016, яка набрала законної сили 18.10.2016, було:

визнано протиправними дії Військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військової частини НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) щодо припинення виплат ОСОБА_1 грошового забезпечення з квітня 2015 року;

зобов`язано Військову частину польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) зробити перерахунок сум грошового забезпечення, які були нараховані та виплачені ОСОБА_1 за період з грудня 2014 року по березень 2015 року включно, за займаною посадою начальника інженерної служби згідно штатного розкладу (далі зобов`язання №1);

зобов`язано Військову частину польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення та інші виплати за займаною посадою начальника інженерної служби згідно штатного розкладу починаючи з квітня 2015 року по день фактичного виключення зі списків особового складу (далі зобов`язання №2);

зобов`язано Військову частину польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразові додаткові види грошового забезпечення (далі зобов`язання №3);

зобов`язано Військову частину польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) надати ОСОБА_1 грошовий атестат (або довідку про розмір грошового забезпечення), довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби (далі зобов`язання №4);

зобов`язано Військову частину польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) видати наказ про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу з відповідним розрахунком вислуги років у Збройних Силах України на день виключення зі списків особового складу та внести відповідні зміни до Особової справи (далі зобов`язання №5).

На виконання зазначеного судового рішення 30.05.2017 Запорізьким окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист №808/1854/16.

Постановою державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 08.06.2017 було відкрите виконавче провадження №54080107.

Постановою державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 07.02.2018 було змінено назву боржника з військова частина польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України на військову частину НОМЕР_3 Міністерства оборони України.

Постановою державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 08.02.2018, у зв`язку зі зміною боржником свого фактичного місця знаходження, виконавчий документ було передано до виконання відповідачу.

Постановою заступника начальника відділу відповідача від 04.04.2018 було прийнято до примусового виконання виконавче провадження №54080107.

Постановою заступника начальника відділу відповідача від 22.05.2018 на боржника був накладений штраф за невиконання судового рішення у встановлений державним виконавцем строк.

Постановами державного виконавця відповідача від 22.11.2018 з боржника був стягнутий виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

Також постановою державного виконавця відповідача від 22.11.2018, у зв`язку з виконанням боржником виконавчого документа в повному обсязі, виконавче провадження №54080107 було закінчене, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

В ході виконавчого провадження позивач тричі звертався до відповідача із заявами з приводу невиконання боржником судового рішення: заяви від 12.04.2018, від 27.07.2018 та від 02.11.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що станом на дату прийняття оскаржуваної постанови позивача не виключено з особового складу боржника.

Зазначає, що боржником у повному обсязі не виконане зобов`язання №1, а саме: перерахунок грошового забезпечення з урахуванням винагороди за участь в АТО за визначений судовим рішенням період не здійснювалось. У довідку про доходи №144 від 10.08.2018, надану боржником, не враховані періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні.

Позивач зазначає, що боржником повністю не виконане зобов`язання №2, оскільки наказ про виключення позивача зі списків особового складу військової частини не видавався, разом з тим починаючи з 02.07.2015 (дати відрахування з особового складу боржника) грошове забезпечення не нараховується та не виплачується.

Зазначає, що зобов`язання №3 повністю не виконане, оскільки одноразові додаткові види грошового забезпечення з 02.07.2015 позивачу не нараховуються та не виплачуються.

Вказує, що зобов`язання №4 повністю не виконане, оскілки позивача не звільнено з військової служби, а довідка про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії №24 від 29.01.2018 та грошовий атестат серія ЗУ №336797 (форма №2) від 29.01.2018 містять недостовірну та неповну інформацію, тобто є неналежно оформленими документами.

Також, позивач зазначає, що зобов`язання №5 боржником не виконане повністю, оскільки позивач не визнає факту свого виключення зі списків особового складу та внесення змін до його Особової справи, вчинених боржником відповідно до наказу боржника (по стройовій частині) №19 від 19.01.2018. Зазначений наказ оскаржується позивачем у адміністративній справі №808/2883/18, яка перебуває в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду.

Отже, за зобов`язаннями №№2-5 позивач не визнає виконання оскільки не визнає факт свого виключення зі списків особового складу боржника.

Разом з тим, відповідач заперечує проти позову тим, що боржник на виконання судового рішення у справі №808/1854/16 вчинив всі дії, які визначені у виконавчому документі, а саме: видав наказ №19 від 19.01.2018 (по стройовій службі) щодо виключення позивача зі списків особового складу та передано його до військового комісаріату для внесення змін до Особової справи (зобов`язання №5); на виконання інших зобов`язань за виконавчим листом боржником видані довідка про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії №24 від 29.01.2018, розрахункова відомість про доходи, довідка про доходи №162 від 28.09.2018, грошовий атестат позивача.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач посилається на повне виконання боржником зобов`язань за виконавчим документом.

Судом встановлено, що в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №0840/2883/18 в якій позивачем були заявлені наступні вимоги:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військової частини НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) Міністерства оборони України щодо: зазначення у Грошовому атестаті серія ЗУ №336797 (форма №2) від 29 січня 2018 року, виданому Військовою частиною НОМЕР_2 Міністерства оборони України (для в/ч НОМЕР_3 ) дати та номеру наказу про звільнення (відсторонення, усунення) ОСОБА_1 від посади начальника інженерної служби з 01 липня 2015 року наказом №172 та дати фактичного виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України з 01 липня 2015 року; не включення у Грошовий атестат серія ЗУ №336797 (форма №2) від 29 січня 2018 року, виданий Військовою частиною НОМЕР_2 Міністерства оборони України (для в/ч НОМЕР_3 ) та Довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії №24 від 29 січня 2018 року, видану Військовою частиною НОМЕР_3 Міністерства оборони України індексації грошового забезпечення за весь період військової служби ОСОБА_1 ; не включення у Довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії №24 від 29 січня 2018 року, видану Військовою частиною НОМЕР_3 Міністерства оборони України, відомостей про нарахування щомісячної додаткової грошової винагороди за весь період військової служби ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) Міністерства оборони України внести в пункт 12 Грошового атестату серія ЗУ №336797 (форма №2) від 29 січня 2018 року, виданий Військовою частиною НОМЕР_2 Міністерства оборони України (для в/ч НОМЕР_3 ) відомості про дату та номер наказу про звільнення (відсторонення, усунення) ОСОБА_1 від посади начальника інженерної служби та дату фактичного виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України, виходячи з дати, визначеної у наказі про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу, виданим на виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду у справі №808/1854/16 від 15.09.2016 року;

- зобов`язати Військову частина НОМЕР_3 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) Міністерства оборони України внести в пункт 8 Грошового атестату серія ЗУ №336797 (форма №2) від 29 січня 2018 року, виданий Військовою частиною НОМЕР_2 Міністерства оборони України (для в/ч НОМЕР_3 ) та у Довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії №24 від 29 січня 2018 року, видану Військовою частиною НОМЕР_3 Міністерства оборони України, відомості про нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за весь період військової служби ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частина НОМЕР_3 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) Міністерства оборони України внести в Довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії №24 від 29 січня 2018 року, видану Військовою частиною НОМЕР_3 Міністерства оборони України, відомості про нарахування ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за весь період військової служби ОСОБА_1 ;

- стягнути з розпорядника бюджетних коштів Військової частини НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням та надбавку за вислугу років), щомісячні додаткові види грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду, надбавку за виконання особливо важливих завдань, премію), за займаною посадою начальника інженерної служби згідно штатного розкладу починаючи з грудня 2014 року по дату винесення судового тішення, а також винагороду за безпосередню участь у антитерористичній операції за період перебування ОСОБА_1 у медичних закладах, а саме: з 26.11.2014 р. по 10.12.2014 р. у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону м. Одеса та з 31.12.2014 р. по 13.01.2015 р. у військовій частині НОМЕР_4 (Запорізький військовий шпиталь);

- стягнути з розпорядника бюджетних коштів Військової частини НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 одноразові додаткові види грошового забезпечення: одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби за етапом здоров`я на день фактичного виключення зі списків особового складу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (за 4 роки); одноразову грошову допомогу у разі звільнення військовослужбовця, призваного на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією на день фактичного виключення зі списків особового складу в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення; грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за весь період військової служби по дату винесення судового рішення; грошову допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення (один раз на рік) за 2015, 2016, 2017, 2018 роки;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в сумі 30000 грн. в рівних частках по 15000 грн. з кожного;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 3400 грн., в рівних частках по 1700 грн. з кожного;

- звернути до негайного виконання рішення суду в порядку ст.371 КАС України в частині присудження виплати грошового забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) Міністерства оборони України в порядку ст.382 КАС України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Під час розгляду зазначеної справи 31.10.2018 позивачем до суду надано клопотання про залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме вимоги в частині стягнення з розпорядника бюджетних коштів ВЧ НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) МО України на користь ОСОБА_1 одноразових додаткових видів грошового забезпечення:

одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби за станом здоров`я на день фактичного виключення зі списків особового складу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (за 4 роки);

одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовця, призваного на військову службу за призивом у зв`язку з мобілізацією на день фактичного виключення зі списків особового складу в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення;

грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за весь період військової служби по дату винесення судового рішення;

грошової допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення (один раз на рік) за 2015, 2016, 2017, 2018 роки.

Отже, в адміністративній справі №0840/2883/18 позивачем оскаржуються дії та рішення вчинені боржником на виконання судового рішення у справі №808/1854/16.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.02.2019 по справі №0840/2883/18 у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі.

В обґрунтування рішення у справі №0840/2883/18 суд зазначив, що позивач з 23.04.2014 проходив військову службу за призовом по мобілізації, а наказом командувача Сухопутних військ ЗСУ від 01.07.2015 №4279_т позивача звільнено з військової служби у запас відповідно до пп.б п.1 ч.8 ст.26 Закону №2232 (за станом здоров`я).

Наказом командира ВЧ пп НОМЕР_1 МО України від 01.07.2015 №172 позивача виключено із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 01.07.2015.

Наказом командира ВЧ пп НОМЕР_1 МО України від 01.07.2015 №172 лише реалізовано наказ командувача Сухопутних військ ЗСУ від 01.07.2015 №4279_т, до повноважень якого належало вирішення питання щодо звільнення з військової служби військовослужбовців з військовим званням до майора (включно).

Як встановлено під час розгляду справи №0840/2883/18, підставою для скасування наказу пп В0131 МО України від 01.07.2015 №172 стало те, що наказ прийнято до проведення всіх розрахунків з позивачем.

Разом з тим, суд не зважаючи на скасування за рішенням суду наказу командира ВЧ пп НОМЕР_1 МО України від 01.07.2015 №172 не вважає, що ОСОБА_1 є таким, що продовжує проходи військову службу, з огляду на наступне.

По-перше, як зазначалось судом вище питання про звільнення позивача з військової служби в запас було вирішено наказом командувача Сухопутних військ ЗСУ від 01.07.2015 №4279_т, який позивачем не оскаржувався, доказів протилежного суду не надано.

В свою чергу, наказ командира ВЧ пп НОМЕР_1 МО України від 01.07.2015 №172 позивачем оскаржувався також виключно з підстав не проведення станом на момент виключення зі списків особового складу повного розрахунку.

Суд зазначив, що відповідно до пункту 231 Положення №1153/2008, у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. У разі поновлення на військовій службі орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання щодо виплати військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення. Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та до строку, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

Згідно пункту 232 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі Положення №1153/2008), у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівнозначній посаді здійснюється наказом посадової особи, яка має право звільнення цієї категорії військовослужбовців з військової служби, їй рівнозначної або вищої. Наказ видається на підставі копії рішення суду, матеріалів службового розслідування та копії наказу, виданого відповідним командиром (начальником), про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, винних у незаконному звільненні військовослужбовця.

Разом з тим, під час судового оскарження наказу командира ВЧ пп НОМЕР_1 МО України від 01.07.2015 №172 позивачем питання про поновлення на посаді начальника інженерної служби ВЧ пп НОМЕР_1 МО України не порушувалось та судом не вирішувалось.

В свою чергу, жодних наказів про поновлення позивача на посаді начальника інженерної служби ВЧ пп НОМЕР_1 МО України у встановленому порядку не видавалось, що підтверджується тим, що на даний час позивач перебуває у запасі ЗСУ на обліку в військовому комісаріаті.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону №2232, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

До матеріалів адміністративної справи не надано доказів на підтвердження того, що позивач після набрання законної сили постановою суду, якою скасовано наказ командира ВЧ пп НОМЕР_1 МО України від 01.07.2015 №172, прибув в розпорядження командира ВЧ пп НОМЕР_1 МО України та продовжував виконувати обов`язки військової служби.

Суд зазначив, що наказ командира ВЧ пп НОМЕР_1 МО України від 01.07.2015 №172 є актом одноразового застосування та фактично виконаний шляхом виключення позивача зі списків особового складу з 01.07.2015.

За таких обставин, суд у справі №0840/2883/18 дійшов висновку, що у відповідачів відсутній обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення з 02.07.2015, оскільки з 01.07.2015 позивача виключено зі списків особового складу військової частини, а відтак позивач є таким, що звільнений з військової служби.

Так само у відповідачів відсутній і обов`язок щодо виплати на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, оскільки виплата такого грошового забезпечення була б можливою (обов`язковою) виключно у разі прийняття рішення про поновлення позивача на посаді, внаслідок скасування наказу про незаконне звільнення, проте таких рішень не приймалось, а позивач військову службу з 02.07.2015 не проходив.

За таких обставин, суд у справі №0840/2883/18 дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача грошового забезпечення за період з 01.06.2014 по 31.10.2018, оскільки по 01.07.2015 позивачу грошове забезпечення виплачено (а.с.148, т.1), а з 02.07.2015 підстави для виплати грошового забезпечення відсутні.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира ВЧ НОМЕР_3 МО України (по стройовій частині) №19 від 19.01.2018 про внесення змін до пункту 12 наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 МО України (по стройовій частині) №172 від 01.07.2015 про виключення позивача із списків особового складу військової частини, суд зазначив, що такі позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки як встановлено судом наказом командира ВЧ НОМЕР_3 МО України (по стройовій частині) №19 від 19.01.2018 внесено зміни до пункту 12 наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 МО України (по стройовій частині) №172 від 01.07.2015, проте, наказом командира ВЧ НОМЕР_3 МО України №528 від 25.12.2018 наказано скасувати п.12 наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 МО України (по стройовій частині) №172 від 01.07.2015 про виключення позивача із списків особового складу військової частини (а.с.38, т.2).

За таких обставин, судом у справі №0840/2883/18 встановлено, що ВЧ НОМЕР_3 самостійно усунуто недоліки в попередніх наказах, зокрема скасовано п.12 наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 МО України (по стройовій частині) №172 від 01.07.2015 про виключення позивача із списків особового складу військової частини, у зв`язку з чим наказ командира ВЧ НОМЕР_3 МО України (по стройовій частині) №19 від 19.01.2018 не є таким, що порушує права та законні інтереси позивача.

У межах розгляду справи №0840/2883/18 судом також надана оцінка посиланням позивача на невиплату йому винагороди за безпосередню участь у антитерористичній операції за період перебування позивача у медичних закладах, а саме: з 26.11.2014 по 10.12.2014 у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону м. Одеса та з 31.12.2014 по 13.01.2015 у військовій частині НОМЕР_4 (Запорізький військовий шпиталь) в сумі 3422,00 грн., та зазначено наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 №24 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій (далі Постанова №24), установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

З матеріалів справи встановлено, що позивач отримав поранення 20.09.2014 та перебував на стаціонарному лікуванні до 24.10.2014, у зв`язку з чим за вересень позивачу виплачено суму винагороди за участь в АТО в розмірі 3018,40 грн., за період з 01.10.2014 по 24.10.2014 3338,32 грн.

Судом у справі №0840/2883/18 виконано, що відповідачем обов`язок щодо нарахування позивачу винагороди за участь в АТО під час перебування на стаціонарному лікуванні в період з 20.09.2014 по 24.10.2014.

В свою чергу, виплата винагороди за участь в АТО за період з 26.11.2014 по 10.12.2014 перебування у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону м. Одеса та з 31.12.2014 по 13.01.2015 перебування у військовій частині НОМЕР_4 (Запорізький військовий шпиталь), чинним законодавством не передбачена, оскільки відповідно до Постанови №24 виплата винагороди здійснюється лише за безперервний час перебування на стаціонарному лікуванні після отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), в даному випадку безперервним часом перебування на стаціонарному лікуванні після отримання поранення є період з 20.09.2014 по 24.10.2014.

За таких обставин, суд у справі №0840/2883/18 дійшов висновку, що позивачу обґрунтовано не була виплачена винагорода за участь в АТО за період з 26.11.2014 по 10.12.2014 перебування у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону м.Одеса та з 31.12.2014 по 13.01.2015 перебування у військовій частині НОМЕР_4 (Запорізький військовий шпиталь), що зумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Отже, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.02.2019 по справі №0840/2883/18 встановлено безпідставність тверджень позивача про невиконання боржником зобов`язань №№1-5.

Суд погоджується з правовою оцінкою тверджень позивача про невиконання боржником судового рішення у справі №808/1854/16, наданою судом у рішення по справі №0840/2883/18, та з цих мотивів відхиляє такі твердження як необґрунтовані.

Крім того, судом встановлено, що 11.03.2019 позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльність, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду по справі №808/1854/16. Ухвалою суду від 13.03.2019 у задоволенні заяви позивача було відмовлено.

З наведених вище мотивів судом не встановлено факту невиконання чи неналежного виконання боржником судового рішення у справі №808/1854/16.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваної постанови відповідача, а відтак про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (24 квартал, буд. 17, м. Маріуполь, Донецька область, 87513) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням вимог ст. 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України та пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Суддя Р.В. Кисіль