Справа № 580/1053/19
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року справа № 580/1053/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДФС у Черкаській області (далі - позивач) з адміністративним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач) на користь бюджету податковий борг з єдиного податку за 2017 рік у сумі 5149 грн. 85 коп. та податку з нерухомого майна відмінного від земельної ділянки за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік у сумі 2395 грн 80 коп., на загальну суму 7 545 грн 65 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач має податковий борг з єдиного податку за 2017 рік у сумі 5149 грн. 85 коп. та податку з нерухомого майна відмінного від земельної ділянки за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік у сумі 2395 грн 80 коп, який виник внаслідок несплати узгодженого податкового зобов`язання. Позивач вживав заходи з метою погашення податкового боргу відповідача, проте вказані дії не призвели до погашення відповідачем суми заборгованості.

Відповідно до ухвали судді Черкаського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 розгляд даної справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) згідно зі ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи по суті відповідно до ч. 3 ст. 262 КАС України розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі та проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У строк встановлений судом, відповідач відзив на позов не подав.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що за відповідачем обліковується податковий борг з єдиного податку за 2017 рік у сумі 5149 грн. 85 коп, який виник на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 19.01.2012 (вх. №1527/10).

Як вбачається із вищезазначеної заяви видами діяльності відповідача є:

- КВЕД 52.44.1 Роздрібна торгівля меблями;

- КВЕД 52.44.9 Роздрібна торгівля іншими товарами для дому;

- КВЕД 52.27.2 Роздрібна торгівля іншими продовольчими товарами.

Рішенням Канівської міської ради VІІ скликання від 02.02.2012 №7-24 встановлено для 2 групи платника єдиного податку за видами діяльності КВЕД: 52.44.1; 52.44.9; 52.27.2 ставку 18, 64% розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік " від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII з 1 січня 2017 року мінімальна заробітна плата становила 3200 грн. 00 коп.

Таким чином, щомісячна сума ставки єдиного податку, яку повинен сплачувати відповідач протягом 2017 року дорівнювала 595 грн 20 коп. (3200 х 18, 6%).

Як вбачається із даних зворотнього боку облікової картки платника єдиного податку заборгованість відповідача виникла за період вересень - жовтень 2017 року із розрахунку щомісячної сплати у сумі 595 грн 20 коп.

Таким чином заборгованість відповідача з єдиного податку на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 19.01.2012 (вх. №1527/10) становить 1121 грн. 21 коп. (595 грн 20 коп. (ставка єдиного податку за вересень 2017 року) + 595 грн 20 коп. (ставка єдиного податку за жовтень 2017 року) - 69 грн 19 коп. (переплата станом на 20.09.2017)).

Крім того, податковий борг відповідача з єдиного податку виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 23.03.2018 №, яке прийнято на підставі акта камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по єдиному податку протягом граничних строків сплати за період з 20.02.2015 по 31.12.2017.

Вказаним податковим повідомленням-рішенням за несплату авансових внесків єдиного податку у сумі 8283 грн 84 коп. відповідача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50% у сумі 4028 грн. 64 коп.

Доказів оскарження у адміністративному або судовому порядку вищевказаного податкового повідомлення-рішення суду не надано.

Загальна сума податкового боргу відповідача з єдиного податку за 2017 рік становить 5149 грн 85 коп. (1121 грн. 21 коп. (заява про застосування спрощеної системи оподаткування від 19.01.2012 (вх. №1527/10) + 4028 грн. 64 коп. (податкове повідомлення-рішення від 23.03.2018 №).

Також за відповідачем обліковується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянкиза 2015 рік, 2016 рік та 2017 рік у сумі 2395 грн 80 коп., який виник на підставі:

- податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №3057-13 від 27.06.2016 за 2015 рік у сумі 609 грн 00 коп.;

- податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №9630-13 від 08.06.2017 за 2016 рік у сумі 826 грн 80 коп.;

- податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №-2306 від 02.04.2018 за 2017 рік у сумі 960 грн 00 коп.

Доказів оскарження у адміністративному або судовому порядку вищевказаних податкових повідомлень-рішень суду не надано.

У зв`язку із несплатою відповідачем у визначений законом строк вказаної суми узгодженої податкової заборгованості, позивач вживав заходи з метою погашення податкового боргу відповідача. Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України позивачем сформовано та направлено боржникові податкову вимогу форми "Ф" від 14.06.2018 № 41011-17.

Вказані дії не призвели до погашення відповідачем суми заборгованості.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 67 Конституції України закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Положеннями пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпункт 14.1.156 п. 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначає податкове зобов`язання як суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до положень п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на чотири групи платників єдиного податку. Зокрема, до другої групи належать фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 19.01.2012 (вх. №1527/10) відповідачем обрано другу групу платників єдиного внеску.

Пунктом 293.1 ст. 293 Податкового кодексу України передбачено, що ставки єдиного податку для платників другої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до п. 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць, зокрема для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 295 Податкового кодексу України встановлено порядок нарахування та строки сплати єдиного податку.

Згідно з положеннями п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Пунктом 122.1 ст. 122 Податкового кодексу України визначено, що несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Статтею 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.2.1. п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пп. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп. 266.7.2. п. 266.7 ст. ст. 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з пп. 266.9.1 п. 266.9. ст. 266 Податкового кодексу України податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Відповідно до пп. "а" пп. 266.10.1. п. 266.10. ст. 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Положеннями пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.

Згідно з пунктами 42.1 та 42.2 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Положеннями пп. 42.4 ст. 42 ПК України визначено порядок листування контролюючих органів з платниками податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за № 124/28254 (у редакції станом на день винесення Головним управлінням ДФС у Черкаській області податкового повідомлення-рішення № 16677-13 від 30.05.2017) податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків - фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження такої фізичної особи з повідомленням про вручення.

Таким чином, у разі несплати платником податків протягом 60 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення або ж закінчення процедури його оскарження, визначених контролюючим органом грошових зобов`язань такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими. Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення надіслані відповідачу, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Докази оскарження у адміністративному або судовому порядку вищезазначених податкових повідомлень-рішень у матеріалах справи відсутні.

Оскільки відповідач у визначений законом строк самостійно суму податкового зобов`язання з єдиного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не сплатив, грошові зобов`язання згідно з податковими повідомленнями-рішеннями № від 23.03.2018, №3057-13 від 27.06.2016, №9630-13 від 08.06.2017, №-2306 від 02.04.2018 набули статусу узгоджених.

Пунктом 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу передбачено, що сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 59.3 вказаної статті податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення (п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України).

Судом встановлено, що контролюючим органом на адресу відповідача направлена податкова вимога форми "Ф" від 14.06.2018 № 41011-17 на суму 2557 грн 01 коп.

За даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16.01.2019 відповідач припинив підприємницьку діяльність 31.10.2017.

Статтею 97 Податкового кодексу України визначено, що, у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків, зокрема, стосовно фізичної особи-підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.

Згідно з п. 5 п.п 11.22 розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011, у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності) погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Таким чином, у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою.

Пунктом 6 пп. 11.22 розділу ХІ Порядку обліку платників податків і зборів визначено, що після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу річну податкову декларацію за звітний рік, у якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Отже, після припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, платник податків залишається на обліку як фізична особа для можливості проведення взаєморозрахунків по платежам за податками та зборами.

У матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем податкового боргу з єдиного податку за 2017 рік у сумі 5149 грн. 85 коп. та податку з нерухомого майна відмінного від земельної ділянки за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік у сумі 2395 грн 80 коп. на загальну суму 7545 грн 65 коп., а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача податкового боргу із вищезазазначених податків на загальну суму 7545 грн 65 коп. та вважає їх такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 229, 242-246, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ідентифікаційний код 39392109) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь бюджету податковий борг у сумі 7545 (сім тисяч сорок п`ять) грн 65 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до суду апеляційної інстанції через Черкаськ ий окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Кульчицький