Справа № 300/498/19
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

"08" травня 2019 р. справа № 300/498/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування висновку про відмову у внесені змін до актового запису та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

07.03.2019 ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Коломийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (надалі- відповідач) із позовом про визнання протиправним та скасування висновку про відмову у внесені змін до актового запису та зобов'язання вчинити певні дії.

12.03.2019 року ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 до Коломийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування висновку про відмову у внесенні змін до актового запису та зобов'язання вчинити певні дії залишено без руху.

09.04.2019 року ОСОБА_1 усунула недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

12.04.2019 року ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено відповідачу з дня вручення ухвали про відкриття провадження по справі десятиденний строк для подання відзиву на позов і подання всіх письмових та електронних доказів, висновків експертів і заяв свідків, які підтверджують заперечення проти позову; встановлено позивачу - для подання відповіді на відзив, а відповідачу - для подання заперечення, - п'ятиденний строк з дня отримання відзиву чи відповіді на відзив.

Відповідач наданим право на подання відзиву не скористався та не подав суду відзиву на позов, який би відповідав вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статей 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши подані докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 звернулася до Коломийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області з заявою про внесення змін до актового запису про народження заявниці № 577 від 01.10.1950 року шляхом доповнення графи дитини по батькові «ОСОБА_1», місце народження - Україна, Івано-Франківська область, м. Коломия; виправлення прізвища дитини та матері з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», виправлення прізвища батька з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2»; а також виправлення в актовому записі про шлюб заявниці № 219 від 17.07.1971 року національності нареченої (ОСОБА_1) з «українка» на «полька».

Як вбачається з наявної в матеріалах справи та дослідженої судом в якості письмового доказу копії висновку Коломийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 27.10.2018 року відповідач вважав за можливе доповнити в актовому записі про народження заявниці № 577 від 01.10.1950 року графи дитини по батькові «ОСОБА_1», місце народження - Україна, Івано-Франківська область, м. Коломия; виправлення прізвища дитини та матері з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», виправлення прізвища батька з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2». Водночас позивачу відмовлено у внесенні змін до актового запису про шлюб № 219 від 17.07.1971 року (а.с. 8).

Положенням частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Адміністративною справою у розумінні підпункту 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб'єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов'язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суд виходить із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись із заявою до відповідача, фактично бажала внести зміни до актового запису про шлюб № 219 від 17.07.1971 року, зокрема виправлення національності нареченої з «українка» на «полька», зазначивши факт належності ОСОБА_1 до польської національності, внаслідок чого, оскаржує протиправну, на її думку, відмову органу реєстрації актів громадянського стану, оформлену висновком про відмову щодо внесення змін до актового запису про шлюб № 219 від 17.07.1971 року.

Отже, спірні правовідносини пов'язані з відмовою відповідача внести зміни (зазначити факт належності позивача до польської національності) до актового запису цивільного стану, який відмінний від існуючого запису.

Відповідно до частини 1, 2, 3 статті 49 Цивільного Кодексу України (ЦК України) актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків.

Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (Закон № 2398-VI).

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Тобто, реєстрації дій/подій, що впливають на набуття , зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (Правила).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

На підставі частини 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У пункті 2.13 Правил зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення.

Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення.

Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17.

Таким чином, позивач, оскаржуючи відмову відповідача щодо внесення зміни до актового запису, не просила визнати неправомірними дії відповідача, а мала намір вирішити питання про внесення змін щодо своєї національності у вже існуючий запис, отже спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аалогічні правові висновоки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 807/45/17 та у справі № 807/45/17 від 23.01.2019 року.

Таким чином, з врахуванням правового висновку Верховного Суду, з огляду на суть спірних правовідносин та суб'єктний склад сторін у справі, суд вважає, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 1, 4, 19, 238, 239, 241, 242, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Коломийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування висновку про відмову у внесені змін до актового запису та зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд справ зазначеної категорії віднесено до юрисдикції Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

Роз'яснити ОСОБА_1, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статей 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Суддя Панікар І.В.