Справа № 148/585/19
Суддя: Ковганич С. В.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/585/19
Провадження №2-а/148/13/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 травня 2019 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині в порядку спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області Стасюка Олександра Ігоровича та інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області Сінько Миколи Анатольовича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області Стасюка Олександра Ігоровича та інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області Сінько Миколи Анатольовича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.03.2019 близько 09:00 год., коли він прямував по вулиці села Гриненки, Вінницької області на автомобілі ЗИЛ ММЗ 45063, він був зупинений співробітником патрульного автомобіля. На його запитання про причину зупинки, поліцейський відповів, що зупинив його для перевірки документів. Він надав всі необхідні документи, а саме: водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Також поліцейський вимагав надати йому для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, однак цих документів він при собі не мав, тому не надав. Після цього патрульний віддав йому його документи та повідомив, що він можна їхати.

18.03.2019 на його поштову адресу надійшов рекомендований лист з постановами про накладення адміністративного стягнення, з яких він дізнався, що його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч.1 ст.126 та ч.3 ст. 121 КУпАП України та на нього накладені адміністративні стягнення в розмірах 425 грн. та 340 грн.

Вважає вищевказані постанови протиправними та необгрунтованими, а дії відповідачів неправомірними. Дані постанови грунтуються на неповному та необ`єктивному розгляді справи, не містять посилань на докази вчинення ним адміністративного правопорушення та його вини. Окрім цього, всупереч ч.1 ст.35 Закону України "Про національну поліцію" патрульні зупинили його без поважної причини, що прямо заборонено законом. Йому не було роз`яснено причину його зупинки, його права та обов`язки, не відібрано у нього пояснень, а також пояснення свідків, не роз`яснено йому час та місце рогляду справи та хто розглядає дану справу.

В оскаржуваних ним постановах записано, що він відмовився від отримання постанов, однак про їх винесення він дізнався лише, коли вони надійшли йому по почті. В тексті постанови серія НК № 343417 від 04.03.2019 невірно вказані відомості щодо марки його автомобіля та неправильно викладено об`єктивну сторону правопорушення, також в двох постановах невірно зазначено його адреса. Всупереч нормі ст.36 КУпАП, постанова НК №343417 від 04.03.2019 винесена співробітником поліції Стасюком О.І., а він спілкувався з Сіньком М.А. Оскільки адміністративне правопорушення не було зафіксоване в автоматичному режимі, тому працівники поліції не мали права виносити постанову без складання відповідного протоколу. Також вони не мали права виносити дані постанови на автодорозі, про що зазначено у даних постановах.

Оскільки протокол щодо порушення ним ПДР не складався та ним не вчинялась ДТП, тому в силу п.21.2 ст.21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", працівники поліції не мали права вимагати в нього надання полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому ненадання в даному випадку ним даного полісу не є адміністративним правопорушенням.

Таким чином, інспектори при винесенні постанови не керувалися жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєні правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 та ч.3 ст. 121 КУпАП України.

В зв`язку з даними обставинами він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати дії відповідачів протиправними та скасувати постанови серії НК № 343417 від 04.03.2019 за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП та серії НК № 3434714 від 04.03.2019 за порушення ч.3 ст.121 КУпАП та закрити провадження по даних справах.

Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідачі в судове засіданні не з`явилися. Від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого остання просить розгляд справи провести у відсутність відповідачів та відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки дії інспекторів є правомірними, останні діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи положення ч.9 ст. 205 КАС України, розгляд заяви здійснюється у порядку письмового провадження.

В зв`язку неявкою всіх учасників справи, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 04.03.2019 інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області Сіньком О.І. відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі НК № 343414 від 04.03.2019 танакладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення ч.3 ст.121 КУпАП, а саме за те, що 04.03.2019 о 09:40 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗИЛ ММЗ 43063 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але завчасно його не пройшов, чим порушив вимоги п.31.3 б ПДР України, що підтверджується копією відповідної постанови (а.с.6).

Окрім цього, 04.03.2019 інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області ст. лейтенантом поліції Стасюком О.І. відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі НК № 343417 від 04.03.2019 танакладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що 04.03.2019 о 09:43 год. на а/д Р-08 28 км 300 м ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗИЛ ММЗ 45063 немаючи та ненадавши поліс обов`язкового страхування транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1 ПДР України, що підтверджується копією відповідної постанови (а.с.7).

Не погоджуючись з вищевказаними постановами позивач оскаржив їх.

Зазначені постанови НК № 343414 від 04.03.2019 та НК № 343417 від 04.03.2019, судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Так, частиною 3 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов,

Згідно пп б) п. 31.3. ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю);

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

В п.2.1. ПДР України визначено перелік документів, які водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі.

В свою чергу, у постановіНК № 343417 від 04.03.2019 вказано, що ОСОБА_1 порушив п.2.1 ПДР України, проте, який із підпунктів п.2.1 ПДР України, яких в даному пункті п`ять, інспектором не вказано.

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

В ст.35 Закону України "Про національну поліцію" передбачені випадки, коли поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Зокрема п.1 ч.1 ст.35 даного Закону визначено: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

В свою чергу, доказів порушення позивачем ПДР України та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод представником відповідача та відповідачами суду не надано.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КПАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Незважаючи на те, що згідно ст.251 КпАП України, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у постановах прийнятих інспекторами ВБДР УПП у Вінницькій області Стасюком О.І. та Сінько М.А. не наведено будь-якої оцінки вказаного доказу.

Відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а у відповідності із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, всупереч вищевказаним нормам законодавства, відповідачами при винесенні постанов не було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини справи, не дотримано і вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, оскільки не було встановлено всіх обставин правопорушень. Відповідачами до постанови не долучено та не зазначено технічних засобів, якими здійснено фото або відеозапис, що є порушенням ст. 283 КУпАП з боку відповідачів, також в постановах не наведені докази, на яких ґрунтується висновки про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.126 та ч.3 ст. 121 КУпАП. З тексту постанови не зрозуміло, які обставини інспекторами були враховані, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 при застосуванні санкції передбачених ч.1 ст.126 та ч.3 ст. 121КУпАП.

Окрім цього із змісту оскаржуваних постанов неможливо зробити висновок про те, чи був позивач належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, а тому вважати, що оскаржувальні постанови були розглянуті в присутності позивача судом встановити неможливо. Свідки, які могли б підтвердити факт правопорушення, фото, відеозйомка - відсутні. Доказів протилежного суду не надано.

Також судом встановлено, що в постанові серія 343414 від 14.03.2019 невірно зазначений транспортний засіб, яким керував позивач, а саме вказано ЗИЛ ММЗ 43063, в той час як згідно копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ - ЗИЛ-ММЗ НОМЕР_1 .

В свою чергу, згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також, Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Таким чином, наявні у справі матеріали не містять безперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість позивача в порушенні ч.1 ст.126 та ч.3 ст. 121 КУпАП.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак ні відповідачами, ні їх представником суду не наведено будь-яких причин, з яких вони не дотрималися наведених положень КУпАП щодо фіксування і дослідження доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі в судове засідання не з`явилися, будь-яких доказів на підтвердження обставин зазначених в оскаржуваних постановах не надали. Подані представником відповідача копії доказів на підтвердження заперечень проти позовних вимог суд до уваги не бере, оскільки дані докази не зазначені при винесенні оскаржуваних постанов.

Також судом не врахована постанова Верховного Суду від 31.07.2018 у справі №127/13081/16-а, яка подана представником відповідача для зразка, оскільки даною постановою було встановлено факт порушення ПДР України позивачем, а під час розгляду даної справи порушення ПДР України позивачем ОСОБА_1 судом не встановлено.

З наведеного випливає, що у суду відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідачі приймали оскаржувані рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог ст. 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що представником відповідачів не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч.3 ст.121 КУпАП, винесені відповідачами постанови не відповідають вимогам ст.ст. 251, 283 КУпАП, а тому не можуть вважатись законними та підлягають скасуванню.

Оскільки вина ОСОБА_1 у порушені ч.1 ст.126 та ч.3 ст. 121 КУпАП не доведена, тому в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.126 та ч.3 ст. 121 КУпАП КУпАП, відтак позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи ту обставину, що позов задоволено, тому з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань слід стягнути судовий збір в розмірі 1536,80 грн. за дві позовні вимоги (768,40 +768,40 =1536,80 грн.) .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", ст.35 Закону України "Про національну поліцію", ст.ст. 31,40 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, ст. ст. 7, 33, 121, 126, 245, 251, 252 КУпАП, ст. ст. 9, 18, 73-77, 90,139, 205, 229, 241-246, 268, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області Стасюка Олександра Ігоровича та інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області Сінько Миколи Анатольовича, про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серії НК № 343414 від 04.03.2019 винесену інспектором ВБДР УПП у Вінницькі області Сіньком Миколою Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладення на нього штрафу в сумі 340 грн - скасувати, адміністративну справу провадженням закрити.

Постанову серії НК № 343417 від 04.03.2019 винесену інспектором ВБДР УПП у Вінницькі області Стасюком Олександром Ігоровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього штрафу в сумі 425 грн. - скасувати, адміністративну справу провадженням закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Вінницькій області, місцезнаходження якого: вул. Ботанічна, 23, Вінниця, Вінницька область, 21000, за рахунок бюджетних асигнувань в дохід держави судовий збір в розмірі 1536,80 грн. ( одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: