Справа № 2040/7538/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 р.Справа № 2040/7538/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - ОСОБА_1, відповідача - Чернишук К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, повний текст складено 30.11.18 року по справі № 2040/7538/18

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3, позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі по тексту - ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд визнати незаконними дії відповідача та скасувати податкові повідомлення - рішення від 06.03.2018 № 45081-13 на суму 649,44 грн., № 45080-13 на суму 1498,08 грн., № 45079-13 на суму 3057,78 грн., № 45078-13 на суму 156,48 грн., № 45077-13 на суму 9816,96 грн., № 45075-13 на суму 44,16 грн., № 45074-13 від 2784,96 грн., № 45073-13 на суму 5441,28 грн., № 45072-13 на суму 7845,12 грн., № 45071-13на суму 8531,52 грн., № 45070-13 на суму 2489,28 грн..

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 по справі № 2040/7538/18 адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 по справі № 2040/7538/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що належні позивачеві нежитлові будівлі, розташовані по вул. Радянській, 15, 32-а, 32-б, 32-в, 32-г, 32-д, 32-є, 32-ж, 32-з, 32-к, 32-л у с. Високопілля Валківського району Харківської області, в силу пп. "є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України не підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, оскільки є виробничими приміщеннями, та використовуються Приватним сільськогосподарським підприємством "Промінь" безпосередньо для виробництва сільськогосподарської продукції.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала з підстав, викладених в останній, просила суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 по справі № 2040/7538/18 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в надісланому до суду письмовому відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає безпідставними та помилковими доводи та аргументи позивача, викладені в апеляційній скарзі. Зазначив, що застосування підпункту "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України можливо лише у разі дотримання двох складових умов: наявність промислової будівлі та її перебування у власності промислового підприємства. Однак, у даному випадку, нежитлові приміщення належать ОСОБА_3 як фізичній особі, а не як промисловому підприємству, у зв'язку з чим відповідачем правомірно визначено позивачу грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на нежитлові будівлі за адресами:

- АДРЕСА_1 в, загальною площею 259,3 кв.м;

- АДРЕСА_2, загальною площею 888,7 кв.м;

- АДРЕСА_1 є, загальною площею 817,2 кв.м;

- АДРЕСА_3, загальною площею 566,8 кв.м

- АДРЕСА_4, загальною площею 290,1 кв.м;

- АДРЕСА_1 з загальною площею 9,2 кв.м.;

- АДРЕСА_5, загальною площею 16,3 кв.м.;

- АДРЕСА_1 л загальною площею 135,3 кв.м.;

- АДРЕСА_6, загальною площею 312,1 кв.м;

- АДРЕСА_1 г, загальною площею 1022,6 кв.м.

07.05.2011 ОСОБА_3 передав ПСП "Промінь" вказане нерухоме майно в безоплатне користування для використання його в сільськогосподарському виробництві, що підтверджується актом приймання - передачі нерухомого майна від 07.05.2011, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 26).

Відповідно до довідки Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області від 02.05.2018 № 371, нерухоме майно, власником якого згідно рішень виконкому Високопільської сільської ради від 12.11.2010 та 09.02.2011 є ОСОБА_3, використовується ПСП "Промінь" безпосередньо у сільськогосподарській діяльності для виробництва сільськогосподарської продукції (а.с. 27).

Рішенням Високопільської сільської ради від 03.02.2017 № 11/Х/IV-VII ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для будівель, віднесених до категорії «інші будівлі», на 2017 рік становить 0,3% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня (звітного) податкового року за 1 кв. м. бази оподаткування.

06.03.2018 Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено податкові повідомлення-рішення про визначення ОСОБА_3 грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки : № 45081-13 на суму 649,44 грн., № 45080-13 на суму 1498,08 грн., № 45079-13 на суму 3057,78 грн., № 45078-13 на суму 156,48 грн., № 45077-13 на суму 9816,96 грн., № 45075-13 на суму 44,16 грн., № 45074-13 від 2784,96 грн., № 45073-13 на суму 5441,28 грн., № 45072-13 на суму 7845,12 грн., № 45071-13 на суму 8531,52 грн., № 45070-13 на суму 2489,28 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом про їх оскарження.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки нежитлові будівлі, що знаходиться за адресою: Харківська область, Валківський район, с. Високопілля, вул. Радянська, буд.15 та буд.32 а, 32 б, 32 в, 32 г, 32 д, 32 є, 32 з, 32 ж, 32 к, 32 л, які належать на праві власності позивачу, не підпадають під дію пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України та є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, податковими повідомленнями рішеннями від 06.03.2018 № 45081-13, № 45080-13, № 45079-13, № 45078-13, № 45077-13, № 45075-13, № 45074-13, № 45073-13, № 45072-13, № 45071-13, № 45070-13 визначено ОСОБА_3 грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, набрав чинності з 01 січня 2015 року (далі - Закон №71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Пунктом 12.3. статті 12 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Рішенням 14 сесії Високопільської сільської ради 7 скликання від 03.02.2017 №11/ХІV-VІІ затверджено Положення про порядок обчислення та сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Високопільської сільської ради (далі по тексту - Положення).

Пунктом 2 цього Положення надано визначення поняття та наведено класифікацію об'єктів нежитлової нерухомості.

Так, об'єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

будівлі промислові та склади;

господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

інші будівлі.

Пунктом 7 Положення встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, визначені у відсотках від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, та у гривневому вираженні, за 1 кв. метр, зокрема : будівлі готельні, будівлі офісні, будівлі торговельні - 1%, гаражі - 0,3%, господарські (присадибні) будівлі - 0%, садові будинки, дачні будинки - 0,3%, інші будівлі - 0,3% (9,60 грн./кв.м.).

Пунктом 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України ).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об'єктом оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Підпункт "є" підпункту 266.2.2. пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлює, що не є об'єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Позивач стверджує, що за призначенням належні позивачу нежитлові будівлі по вул. Радянській, 15, 32 а, 32 б, 32 в, 32 г, 32 д, 32 є, 32 ж, 32 з, 32 к, 32 л у с. Високопілля Валківського району Харківської області є виробничими будівлями, використовуються у виробничій діяльності Приватним сільськогосподарським підприємством «Промінь» та не підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно на підставі пп. "є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

При цьому, позивач ототожнює нежитлові будівлі та приміщення, що належать йому як фізичній особі, із будівлями промислових підприємств, зазначивши, що умовою для застосування пільги з оподаткування відповідно до підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України є виробниче призначення будівель та фактичне їх використання як об'єкту промисловості.

Системне тлумачення підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України свідчить про те, що законодавець у кожному буквенному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширювальному тлумаченню. Прикладом цього є зокрема те, що така умова як зв'язок об'єкту нерухомості з фактом її використання у своїй діяльності передбачений пунктами "е" та "і", на відміну від пункту "є". Більш того, кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив'язку або до статусу суб'єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування ("д"), суб'єкти господарювання малого та середнього бізнесу ("е"), сільськогосподарський товаровиробник ("ж"), громадські організації інвалідів та їх підприємства ("з"), релігійні організації ("и")), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання ("ґ"), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів ("і"), будівлі промисловості ("є") тощо).

Буквальний аналіз пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України свідчить про те, що нерухомість має бути класифікована як "будівлі промисловості промислових підприємств". При цьому законодавець використав прислівник "зокрема", який уживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, та який відноситься в даному випадку до виду будівель промисловості (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення), а не до суб'єкта власності.

За положеннями підпункту 14.1.1291. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об'єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт "ґ").

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об'єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Слід відмітити, що в законодавстві України не існує правової норми, яка б чітко визначала поняття "промислове підприємство".

Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29 листопада 2010 року № 530 (далі - ДК 009:2010), економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устатковання, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B "Добувна промисловість та розроблення кар'єрів", C "Переробна промисловість", D "Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря", E "Водопостачання; каналізація, поводження з відходами" та F "Будівництво".

Промисловість в розумінні економічної теорії - це провідна галузь господарства, яка об'єднує підприємства, що виробляють електроенергію, знаряддя праці, предмети побуту, забезпечує потреби в паливі, сировині, матеріалах та різноманітних товарах.

Положеннями статті 62 Господарського кодексу України визначено, що підприємство - це самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Наведені положення дають підстави дійти висновку, що застосування пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі дотримання двох обов'язкових умов : наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств.

Разом з тим, в межах спірних відносин наявна лише одна з обов'язкових умов - виробничі приміщення.

Відтак, об'єкти нерухомості (буд.15, 32 а, 32 б, 32 в, 32 г, 32 д, 32 є, 32 ж, 32 з, 32 к, 32 л по вул. Радянській у с. Високопілля Валківського району Харківської області), які на праві власності належать позивачу як фізичній особі, навіть за умови використання їх промисловим підприємством на умовах оренди, не підпадають під дію пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. Цим пунктом не охоплюється нерухомість, яка перебуває у власності фізичної особи.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Верховного суду від 15 травня 2018 року по справі №806/2461/17, яка є обов'язковою для врахування в силу ч.5 ст.242 КАС України.

З огляду на викладене, є хибними твердження представника позивача про те, що вказані нежитлові будівлі звільнені від оподаткування податком на нерухоме майно в силу пп. "є" п. 266.2 ст.266 ПК України як виробничі приміщення.

Посилання позивача на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі № 820/5356/17, якою визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області про визначення ОСОБА_3 грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно з вказаних вище нежитлових приміщень за 2016 рік, колегія суддів відхиляє, оскільки в силу частини 7 статті 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Наявними в матеріалах справи № 2040/7538/18 не підтверджується належність спірних нежитлових будівель до власності промислових підприємств, та, відповідно, наявність у позивача права на користування пільгою зі сплати податку, закріпленою у пп. "є" пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

При цьому, зі змісту вказаної постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2018 вбачається, що суд апеляційної інстанції при її прийнятті не керувався правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Верховного суду від 15.05.2018 по справі №806/2461/17, не міг нею керуватися, оскільки, за даними Єдиного державного реєутру судових рішень, дана постанова Верховного Суду була оприлюднена лише 18.05.2018.

З огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України вказана правова позиція Верховного Суду є обов'язковою для врахування під час розгляду даної справи № 2040/7538/18.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Харківській області від 06.03.2018 № 45081-13, № 45080-13, № 45079-13, № 45078-13, № 45077-13, № 45075-13, № 45074-13, № 45073-13, № 45072-13, № 45071-13, № 45070-13.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 року по справі № 2040/7538/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 08.05.2019 року