Справа № 300/694/19
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2019 р. справа № 300/694/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій щодо відмови в призначенні пільгової пенсії та зобов`язання до їх вчинення, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2019 ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулася до суду з позовом до Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі також - відповідач, Тисменицьке оУПФУ Івано-Франківської області) про визнання неправомірними дій щодо відмови в призначенні пільгової пенсії та зобов`язання до їх вчинення.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.53-55).

Позивачем у зазначений строк недоліки усунуто, відтак ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.1-2).

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 09.07.1991 р. по 06.05.2003 р. працювала на Івано-Франківському цементно-шиферному комбінаті, правонаступником якого є ПАТ "Івано-Франківськцемент". З 04.11.1992 р. по 06.05.2003 р. вона працювала бункерувальником, яка за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою КМ України віднесена до робіт з шкідливими і важкими умовами праці. Відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з врахуванням її віку та стажу роботи позивач має право на призначення пільгової пенсії, оскільки з 27.04.2015 р. досягла 50 років і на цей період час період стаж її роботи бункерувальником складав 10 років 6 місяців.

У зв`язку з цим 25.09.2018 року позивач звернулась до управління Тисменицького оУПФУ Івано-Франківської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, донесла додаткові довідки на вимогу відповідача і очікувала вирішення цього питання позитивно, однак, 18.01.2019 відповідач направив письмову відповідь за №345/031, у якій зазначив, що право на призначення пенсії на пільгових умовах виникне у позивача тільки у віці 56 років відповідно до п. б ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", оскільки пільговий стаж складає тільки 9 років і 7 днів.

Позивач зазначає, що період її праці з 04.11.1992 по 06.05.2003 бункерувальником на Івано-Франківському цементно-шиферному комбінаті, правонаступником якого є ПАТ "Івано-Франківськцемент" при календарному обчисленні складає 10 років 6 місяців і 5 днів. Відповідач безпідставно з періоду її пільгового робочого часу відкидає 1 рік 6місяців роботи на посаді бункерувальника. Пільговий стаж позивача підтверджений записами в трудовій книжці та рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.08.2017 у справі №352/1477/16-ц, яке є чинним, а також довідками, які видав роботодавець - ПАТ "Івано-Франківськцемент" про пільговий стаж і на які сам же відповідач посилається у відповіді.

Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати неправомірними дії Тисменицького об`єднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови в призначенні їй пільгової пенсії згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як працівнику, що був зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України на посаді бункерувальника в період з 04.11.1992 по 06.05.2003 на Івано-Франківському цементно-шиферному комбінаті, правонаступником якого є ПАТ "Івано-Франківськцемент" та зобов`язати відповідача призначити позивачу пільгову пенсію згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як працівнику, що був зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України на посаді бункерувальника в період з 04.11.1992 по 06.05.2003 на Івано-Франківському цементно-шиферному комбінаті, правонаступником якого є ПАТ "Івано-Франківськцемент".

На адресу суду 22.04.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти заявлених у позовній заяві вимог заперечив (а.с.60-64). Зазначив, що позивач 23.03.2016 зверталася з позовом через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи бункерувальником на Івано-Франківському цементно - шиферному комбінаті з 04.11.1992 до 30.04.1994.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2016 справа №352/437/16-а, яка набрала законної сили ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову. Судом встановлено, що період роботи з 04.11.1992 до 30.04.1994 не може бути зарахованим до пільгового трудового стажу, оскільки не підтверджений атестацією робочого місця.

Повторно за призначенням пенсії на пільгових умовах позивач звернулась 18.10.2018 До пільгового стажу роботи по Списку №2 їй відповідачем зарахований період роботи з 30.04.1994 по 06.05.2003, який становить 9 років та 7 днів. До заяви про призначення пенсії було подано довідку від 06.09.2018 №01/1489-1/7 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка видана ПрАТ "Івано-Франківськцемент". У довідці вказано, що з 04.11.1992 по 29.04.1994 позивач працювала в якості бункерувальника 3 розряду шиферного цеху і була безпосередньо зайнята протягом повного робочого дня в технологічному процесі азбестоцементного виробництва, що передбачено Списком №2. Підставою видачі довідки є наказ №771-к від 04.11.1992, особові рахунки за 1992-1994, особова картка ф. П-2 та Виконавчий лист Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.08.2017. У даній довідці додатково зазначено, що атестація за умовами праці на даному робочому місці вперше була проведена у 1999, яка підтвердила період роботи з 30.04.1994 по 06.05.2003. Тобто, в довідці зазначено про відсутність атестації за умовами праці на даному робочому місці в період з 04.11.1992 по 29.04.1994. Згідно наказу ВАТ "Івано-Франківськцемент" №568-к про результати атестації робочих місць за умовами праці, атестацію на комбінаті було проведено 30.04.1999 та згідно наказу №925-к про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці, атестація була проведена 15.05.2012. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позовну заяву, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Івано-Франківським цементно-шиферним комбінатом, правонаступником якого є відповідач ПАТ "Івано-Франківськцемент", з 09.07.1991 р. до 06.05.2003 р. Наказом № 77-к від 04.11.1992 р. позивачка переведена на постійну роботу бункерувальника 3 розряду шиферного цеху, у подальшому цех азбестоцементних виробів та 06.05.2003 звільнена з роботи з власної ініціативи на підставі наказу №788-к від 13.05.2003, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.14-19).

23.03.2016 зверталася з позовом в Тисменицький районний суд Івано-Франківської області до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі про визнання неправомірною відмови у призначенні пільгової пенсії, зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи бункерувальником на Івано-Франківському цементно - шиферному комбінаті з 04.11.1992 до 30.04.1994, призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах з 28.10.2015.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2016 справа №352/437/16-а, яка набрала законної сили ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову (а.с. 65-67).

24.11.2016 позивач звернулася в Тисменицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до ПАТ "Івано-Франківськцемент", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - управління Держпраці в Івано-Франківській області, Тисменицьке об`єднань управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зарахування до пільгового трудового стажу періоду роботи працівника та віднесення робочого місця працівника за умовами праці до атестованих.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.08.2017 у справі №352/1477/16-ц, позов задоволено. Зараховано до пільгового трудового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 04 листопада 1992 року до 30 квітня 1994 року бункерувальником на Івано-Франківському цементно-шиферному комбінаті, правонаступником якого є ПАТ "Івано-Франківськцемент", яка за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, віднесена до робіт із шкідливими і важкими умовами праці, та віднести робоче місце бункерувальника, на якому ОСОБА_1 працювала з 04 листопада 1992 року до 30 квітня 1994 року, до атестованого за умовами праці, яке дає право на пільгове пенсійне забезпечення (а.с. 45-51).

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківського суду від 02.10.2017 апеляційну скаргу голови правління ПАТ "Івано-Франківськцемент" відхилено. Рішення Тисменицького районного суду від 11 серпня 2017 року залишено без змін.

25.09.2018 року позивач звернулась до управління Тисменицького оУПФУ Івано-Франківської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах (а.с. 20-21).

18.01.2019 відповідачем на адресу позивача направлено письмову відповідь за вих. №345/031, у якій зазначив, що право на призначення пенсії на пільгових умовах виникне у позивача тільки у віці 56 років відповідно до п. б ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", оскільки пільговий стаж складає тільки 9 років і 7 днів (а.с. 22-23).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулася до суду з відповідним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до п.10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. № 637.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХХІІ від 05.11.1991р. основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до ст. 83 Закону України №1788 від 05.11.1991, пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р. із змінами та доповненнями.

Відповідно до підпунктів 1, 2 п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, уточнююча довідка надається підприємством у разі відсутності в трудовій книжці особи відомостей про стаж роботи, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, яка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та її характер, а не право особи на пільгову пенсію. Дана довідка призначена для подальшого її надання особою, що оформлює пенсію, відповідним органам Пенсійного фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і права особи на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

При цьому, відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 р.

Як свідчить зміст оскаржуваної відмови, а також наведена у відзиві на позовну заяву аргументація, Тисменицьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області не враховано до пільгового стажу період роботи позивача за посадою "бункерувальника на Івано-Франківському цементно-шиферному комбінаті, правонаступником якого є відповідач ПАТ "Івано-Франківськцемент", в тому числі, за період з 04.11.1992 по 29.04.1994, у зв`язку із не проведенням періодичної атестації робочого місця позивача.

Суд звертає увагу, що 24.11.2016 ОСОБА_1 звернулася в Тисменицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до ПАТ "Івано-Франківськцемент", третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - управління Держпраці в Івано-Франківській області, Тисменицьке об`єднань управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зарахування до пільгового трудового стажу періоду роботи працівника та віднесення робочого місця працівника за умовами праці до атестованих.

Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області прийнято рішення від 11.08.2017 у справі №352/1477/16-ц, яким позов задоволено. Зараховано до пільгового трудового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 04 листопада 1992 року до 30 квітня 1994 року бункерувальником на Івано-Франківському цементно-шиферному комбінаті, правонаступником якого є ПАТ "Івано-Франківськцемент", яка за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, віднесена до робіт із шкідливими і важкими умовами праці, та віднести робоче місце бункерувальника, на якому ОСОБА_1 працювала з 04 листопада 1992 року до 30 квітня 1994 року, до атестованого за умовами праці, яке дає право на пільгове пенсійне забезпечення (а.с. 45-51).

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2017 року залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківського суду від 02.10.2017.

08.11.2017 Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області виданий виконавчий лист.

В частині 4 статті 78 КАС України зазначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В матеріалах справи містяться наказ ВАТ "Івано-Франківськцемент" №568-к від 30.04.1999 "Про результати атестації робочих місць за умовами праці" та наказ №925-к від 15.05.2012 "Про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці" з Списками професій в розрізі цехів, робота на яких за результатами атестації дає право на пільгову пенсію (а.с. 24, 26, 37-41), висновки Державної експертизи умов праці від 01.06.1999 №167 та від 24.05.2002 №608 (а.с. 32-36, 42-44) на підставі яких до пільгового стажу роботи позивача відповідачем зарахований період роботи з 30.04.1994 по 06.05.2003 по Списку №2, який становить 9 років та 7 днів.

Вказані обставини узгоджуються з відомостями наведеними представником відповідача у відзиві на позовну заяву.

Отже, враховуючи доведеність факту проведення атестації робочого місця на якому працювала позивач вперше 30.04.1999 та 15.05.2002, суд вважає, що не проведення атестації робочих місць на підприємстві у періоді, а саме з 04.11.1992 по 29.04.1994, не може звузити право ОСОБА_1 на отримання пільгової пенсії, з рахуванням пункту 4 Порядку.

Відтак, період роботи позивача за посадою "бункерувальник" на Івано-Франківському цементно-шиферному комбінаті, правонаступником якого є ПАТ "Івано-Франківськцемент" в період з 04.11.1992 по 29.04.1994 підлягає включенню до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

В контексті наведеного суд враховує, що як свідчать додані до матеріалів справи копії документів на підтвердження пільгового стажу позивача, пільговий стаж позивача станом на час його звернення до пенсійного фонду із заявою про призначення/перерахунок пенсії від 25.09.2018, без врахування періоду роботи з 04.11.1992 по 29.04.1994, становив 9 років та 7 днів, водночас із врахуванням вказаного періоду відповідний стаж позивача становить понад 10 років, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Що стосується вимоги позивача зобов`язати Тисменицьке об`єднань управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити пенсію на пільгових умовах, яка належить до дискреційних повноважень, які дають можливість на власний розсуд суб`єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом, то суд з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому, на думку суду, у випадку, коли суб`єкт владних повноважень наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Водночас у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, з наведеного вище можна дійти висновку, що коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 14.06.2007 року у справі "Свято-Михайлівська Парафія проти України" наголосив, що в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання.

Таким чином, наявна в суб`єкта повноважень свобода дій при прийнятті рішення в межах його повноважень не є абсолютною, а обмежена певними законодавчо встановленими рамками, якими, зокрема, визначаються підстави та необхідні умови прийняття певного рішення, зміст цього рішення, його альтернативні варіанти, а також перелік дій, які повинна вчинити особа для отримання певної вигоди внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій щодо відмови в призначенні пільгової пенсії та зобов`язання до їх вчинення належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1536,80 грн., що підтверджується квитанцією №1-617К від 29.03.2019 на суму 768,40 грн. та квитанцією №1-1997К від 08.04.2019 на суму 768,40 грн.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Тисменицького об`єднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області () щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як працівнику, що був зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України на посаді бункерувальника в період з 04.11.1992 по 06.05.2003 на Івано-Франківському цементно-шиферному комбінаті, правонаступником якого є ПАТ "Івано-Франківськцемент".

Зобов`язати Тисменицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (, вул. Галицька, 21, м. Тисмениця, Тисменицький район, Івано-Франківська область, 77401) призначити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2) пільгову пенсію згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як працівнику, що був зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України на посаді бункерувальника в період з 04.11.1992 по 06.05.2003 на Івано-Франківському цементно-шиферному комбінаті, правонаступником якого є ПАТ "Івано-Франківськцемент".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тисменицького об`єднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 );

відповідач: Тисменицьке об`єднане управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області (, вул. Галицька, 21, м. Тисмениця, Тисменицький район, Івано-Франківська область, 77401).

Суддя Микитюк Р.В.