Справа № 560/3500/18
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3500/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

08 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В. ,

секретар судового засідання: Платаш В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року (ухвалене у м. Хмельницькому 29.11.2018 о 13:00, повний текст якого виготовлено 04.12.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить суд: визнати дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області та начальника цього управління Заярнюк Ольги Сергіївни протиправними щодо неперерахування та відмови перерахувати за поданою ОСОБА_1 заявою від 25.07.2018 року пенсії за особливі заслуги перед Україною з 11 жовтня 2017 року у розмірі 23-х відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно з наказом Мінсоцполітики від 27.12.2017 року № 2054; зобов`язати Головне у правління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області перерахувати пенсію ОСОБА_1 за особливі заслуги перед Україною з 11 жовтня 2017 року у розмірі 23-х відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно з наказом Мінсоцполітики від 27.12.2017 року № 2054 за поданою ОСОБА_1 заявою від 25.07.2018 року; стягнути з відповідачів 10000 гривень моральної шкоди згідно зі ст. 56 Конституції України, заподіяної протиправними діями та бездіяльністю, грубими порушеннями прав ОСОБА_1 на отримання належного розміру пенсії за особливі заслуги перед України внаслідок порушеного права ОСОБА_1 ; у разі задоволення позову прошу суд відповідно до ст.382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання цього рішення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.11.2018 позов задоволено частково. Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 протиправною та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за особливі заслуги перед Україною з 11 жовтня 2017 року у розмірі 23% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно з наказом Мінсоцполітики від 27.12.2017 року №2054. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подати звіт про виконання судового рішення на протязі одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили. В задоволенні позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди з відповідача відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.11.2018 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що необхідною умовою проведення перерахунку пенсії за особливі заслуги перед Україною є подання заяви встановленої форми з усіма необхідними документами. При цьому, заява позивача від 25.07.2018 не відповідає формі, встановленій додатком 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, а також містить вимогу щодо проведення перерахунку пенсії за особливі заслуги з 11.10.2017, а тому відповідачем розглянуто зазначену заяву відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та надано відповідь в порядку та строки, передбачені цим Законом.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позову, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.11.2018 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги з урахуванням відзиву на апеляційну скаргу відповідача зазначено, що судом першої інстанції не вирішено позовні вимоги до начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області Заярнюк Ольги Сергіївни.

Також позивач наголосила, що визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо перерахунку пенсії є необхідною і достатньою умовою для стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди. Позивач вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо недоведеності факту завдання їй моральної шкоди бездіяльністю відповідача, адже подавала до суду відповідні докази та обґрунтування. При цьому, відповідачем не доведено, а судом не встановлено відсутності завдання позивачу моральної шкоди протиправною бездіяльністю відповідача.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі, просила вимоги, що в ній викладені, задовольнити. При цьому, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та одночасно заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача.

Третя особа в судове засідання повноважного представника не направила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Керуючись положеннями даної норми та враховуючи відсутність заперечень позивача та представника відповідача, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , з 12.04.2004 отримує пенсію за особливі заслуги перед Україною, як особа, яка нагороджена орденом ''Знак Пошани", в розмірі 20% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Листом від 10.07.2018 №2456/03 відповідач повідомив позивача про те, що у зв`язку із затвердженням нових Схем визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа відповідно до Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною", яка затверджена наказом Міністерства соціальної політики від 27.12.2017 №2054 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 22.01.2018 за №90/31542, наявні підстави для проведення перерахунку пенсії та просив позивача звернутися у відділ обслуговування громадян №2 для подання відповідної заяви. При собі мати оригінали та копії паспорта та орденської книжки.

23.07.2018 позивач звернулась до відповідача із заявою-скаргою, в якій просила надати їй повну інформацію про складові пенсійної виплати за жовтень-грудень 2017 року, та січень-липень 2018 року включно з наведенням розрахунку кожної складової пенсійної виплати. Вимагала перерахувати зазначені складові за новим ПМНО.

25.07.2018 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій вказала, що повторно надає копію паспорта та орденської книжки та просить невідкладно перерахувати пенсію ОСОБА_1 за особливі заслуги перед Україною з 11.10.2017 у розмірі 23% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно з наказом Мінсоцполітики від 27.12.2017 №2054.

Листом від 07.08.2018 №1829/3-8 відповідач повідомив позивачу, що заяви ОСОБА_1 від 23.07.2018 та 25.07.2018 розглянуто та відповідачем надано інформацію щодо складових пенсійної виплати позивача, щодо перерахунку пенсії з урахуванням величини прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Щодо перерахунку пенсії за особливі заслуги перед Україною повідомлено, що з 12.04.2004 в складі пенсійної виплати позивач отримує пенсію за особливі заслуги перед Україною, як особа, яка нагороджена орденом «Знак Пошани», в розмірі 20% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність. Пенсії за особливі заслуги перед Україною, встановлені до 11.10.2017, розміри яких згідно Схеми №2054 є більшими, перераховуються згідно умовами, визначеними частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підстави для проведення позивачу перерахунку пенсії за особи заслуги перед Україною з 11.10.2017 відсутні. Згідно Схеми особи, які нагороджені орденом України або орденом колишнього Союзу РСР, мають право на встановлення надбавки в розмірі 23%. Про необхідність подати заяву на перерахунок пенсії у зв`язку із зміною відсотка надбавки позивачу направлено повідомлення (від 10.07.2018 №2456/03). Для проведення перерахунку пенсії за особливі заслуги перед Україною позивачу необхідно особисто звернутись з відповідною заявою, паспортом та орденською книжкою до Хмельницького відділу обслуговування громадян №2, який знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Володимирська, 49.

Не погодившись з вказаною відмовою позивач звернулась до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що подання заяви з усіма необхідними документами необхідно у разі виявлення нових даних про заслуги пенсіонера. Оскільки дані позивача не змінювались, а також враховуючи те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не було взято до уваги подану позивачем заяву від 25.07.2018 про перерахунок пенсії за особливі заслуги перед Україною з 11.10.2017 до якої було додано копію паспорта та орденської книжки, суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у перерахунку пенсії за особливі заслуги перед Україною у розмірі 23% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» та наказу Міністерства соціальної політики України № 2054 від 27.12.2017.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів завдання їй такої шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і такою шкодою.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до п.6 статті 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» пенсії за особливі заслуги перед Україною (далі - пенсії за особливі заслуги) встановлюються громадянам України: особам, відзначеним почесним званням України, колишніх Союзу РСР та Української РСР "заслужений", почесним званням України "Мати-героїня", державними преміями України, колишніх Союзу РСР та Української РСР, нагородженим одним із орденів України або колишнього Союзу РСР, Почесною грамотою Президії Верховної Ради Української РСР або Грамотою Президії Верховної Ради Української РСР, а також особам, яким до 1 січня 1992 року було встановлено персональні пенсії союзного чи республіканського значення.

Згідно ст. 5 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом, у розмірі відповідного відсотку від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Розмір надбавки визначається згідно із схемою визначення розмірів надбавок залежно від заслуг перед Україною, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. У разі якщо особа одночасно має право на надбавку з кількох підстав, передбачених статтею 1 цього Закону, встановлюється надбавка, що є більшою у максимальному розмірі.

Пенсія за особливі заслуги встановлюється з дня звернення за встановленням пенсії або з дня набуття права на неї, якщо звернення за її встановленням відбулося не пізніше 12 місяців з дня набуття права. Днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому заяви про встановлення пенсії за особливі заслуги з усіма необхідними документами. Якщо заява про встановлення пенсії за особливі заслуги надсилається поштою і до неї додаються всі необхідні документи, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви додані не всі необхідні документи, територіальний орган Пенсійного фонду України повідомляє заявникові, які документи мають бути подані додатково. Якщо такі документи будуть подані не пізніше трьох місяців з дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому або відправлення заяви про встановлення такої пенсії.

У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, територіальний орган Пенсійного фонду України здійснює перерахунок пенсії за особливі заслуги з дати, з якої встановлено новий розмір прожиткового мінімуму.

Згідно ст.ст.10, 17 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» у разі виявлення нових даних про заслуги пенсіонера перерахунок пенсії за особливі заслуги здійснюється з дати подання заяви з усіма необхідними документами.

У разі якщо за нормами цього Закону для відповідної категорії осіб передбачено вищі розміри надбавок, ніж були встановлені раніше, відповідний перерахунок проводиться територіальним органом Пенсійного фонду України.

Відповідно до Схеми визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», затвердженої Наказом Міністерства соціальної політики України від 27.12.2017 №2054 (Схема №2054), особи, зазначені в пунктах 6,7 статті 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», а саме особам, нагородженим орденом України або колишнього Союзу РСР розмір надбавки становить 23%.

Відповідно до пункту 4 Наказу Міністерства соціальної політики України від 27.12.2017 №2054 цей наказ набирає чинності з 11.10.2017.

Таким чином, позивач з 11.10.2017 має право на перерахунок її пенсії за особливі заслуги як надбавки до розміру пенсії, у зв`язку із збільшенням розміру даної пенсії з 20% до 23% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Встановлено, що 25.07.2018 ОСОБА_1 зверталась до відповідача із заявою, в якій просила невідкладно перерахувати пенсію за особливі заслуги перед Україною з 11.10.2017 у розмірі 23% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно з наказом Мінсоцполітики від 27.12.2017 №2054. До заяви позивач додала копію паспорта та орденської книжки.

Відмовляючи у проведенні перерахунку відповідач зазначив, що для проведення перерахунку пенсії за особливі заслуги перед Україною позивачу необхідно особисто звернутись з відповідною заявою, паспортом та орденською книжкою до Хмельницького відділу обслуговування громадян №2. Також відповідач вказав, що подана позивачем заява від 25.07.2018 про перерахунок пенсії за особливі заслуги перед Україною з 11.10.2017 не відповідає формі, встановленій додатком 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005.

Таким чином, суд констатує, що позивач звернулась до відповідача із заявою від 25.07.2018 про перерахунок пенсії за особливі заслуги перед Україною з 11.10.2017. Матеріали пенсійної справи позивача містять копії її паспорта та орденської книжки, при цьому позивач із заявою від 25.07.2018 повторно надала копії паспорта та орденської книжки.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що позивач виконала необхідні дії для проведення перерахунку її пенсії за особливі заслуги перед Україною з 11.10.2017.

Водночас, відповідач не провівши відповідного перерахунку порушив права позивача, тобто допустив протиправну бездіяльність у цій частині.

Посилання відповідача на недотримання позивачем форми заяви про перерахунок пенсії суд враховує, але зазначає, що положення діючого законодавства не визначають недотримання форми заяви про перерахунок пенсії в якості підстави для відмови в перерахунку пенсії. Тому, з урахуванням принципу превалювання змісті над формою, суд вважає, що такі посилання відповідача не спростовують протиправності його бездіяльності в частині проведення перерахунку пенсії позивача.

Також суд вважає безпідставним посилання відповідача на лист Міністерства соціальної політики України від 08.06.2018 року, яким роз`яснено, що пенсії за особливі заслуги перед Україною, встановлені до 11.10.2017 року, розміри яких є більшими підлягають перерахунку згідно із умовами визначеними ч. 4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки вказаний лист не є нормативно-правовим актом, який має обов`язковий характер, тому інформація викладена в ньому має інформаційний (рекомендаційний) зміст, не встановлює правових норм, а тому не спростовує позицію позивача у спірних правовідносинах та не може бути належним доказом правомірності дій відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо доводів позивача про те, що судом першої інстанції не розглянуто позовні вимоги до начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області Заярнюк Ольги Сергіївни, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в позовній заяві позивач просила суд, зокрема, визнати дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області та начальника цього управління Заярнюк Ольги Сергіївни протиправними щодо неперерахування та відмови перерахувати за поданою ОСОБА_1 заявою від 25.07.2018 пенсії за особливі заслуги перед Україною з 11 жовтня 2017 року у розмірі 23-х відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно з наказом Мінсоцполітики від 27.12.2017 №2054.

При цьому, в рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.11.2018 відсутні висновки суду стосовно позовних вимог до начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області.

Колегія суддів зазначає, що за змістом діючого законодавства перерахунок пенсії здійснюється відповідним управлінням Пенсійного фонду України, а не безпосередньо начальником такого управління. Отже, право особи на проведення перерахунку пенсії може порушити відповідне управління Пенсійного фонду України.

Підписуючи листи в яких до відома позивача доводилась позиція Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області щодо проведення перерахунку пенсії позивача, начальник Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області діяв виключно від імені даного управління.

В межах спірних правовідносин, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що порушення права позивача на проведення перерахунку пенсії спричинено діями чи бездіяльністю особисто начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області.

Суд вважає, що у разі встановлення судом порушення права особи, яка отримує пенсію, на проведення відповідного перерахунку належним та достатнім способом захисту такого права є визнання протиправними відповідних дій чи бездіяльності, а також зобов`язання управління Пенсійного фонду України провести перерахунок пенсії на який має право особа.

З огляду на наведене колегія суддів не вважає відсутність у рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.11.2018 висновків суду першої інстанції стосовно позовних вимог до начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області обставиною, що свідчить про незаконність чи про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10000 грн, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до пунктів 4, 6 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 14 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За приписами пунктів 4, 6 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 14 цієї частини, та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

У відповідності до статті 22 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичною або юридичною особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, немайнових витрат, які зазнав позивач.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 вказаної постанови).

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок її джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках.

З урахуванням викладеного, особа має право на відшкодування моральної шкоди, зокрема, у разі заподіяння їй моральних чи фізичних страждань протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що визнання судом протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень автоматично не зумовлює відшкодування певних сум в якості моральної шкоди особі, права якої порушені такою бездіяльністю. Необхідними умовами для стягнення з суб`єкта владних повноважень моральної шкоди є встановлені судом:

- протиправність бездіяльності суб`єкта владних повноважень;

- втрати позивача немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ;

- причинно-наслідковий зв`язок між протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та втратами позивача немайнового характеру.

При цьому, розмір заявленої до відшкодування моральної шкоди має відповідати вимогам розумності і справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, для отримання відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, позивач має довести факт завдання йому моральної шкоди саме протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. При цьому, відповідач зобов`язаний довести виключно правомірність оскаржуваної бездіяльності, однак не повинен доводити відсутність можливої моральної шкоди.

Позивач зазначає, що протиправною поведінкою відповідач завдав їй нестерпних душевних страждань, спілкування з відповідачем закінчується для неї підвищеним артеріальним тиском, пекучим болем в серці та тривалим лікуванням. Тому, позивач вважає, що протиправною бездіяльністю їй відповідача завдано моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинення моральних та фізичних стражданнями, негативних змін у житті саме протиправною бездіяльністю відповідача в частині не проведення перерахунку її пенсії.

Посилання позивача, що внаслідок протиправної поведінки відповідача завдано їй нестерпних душевних страждань, які призвели до підвищення артеріального тиску, пекучого болю в серці, нападів гіпертонії, суд вважає необґрунтованими адже матеріали справи не містять належних та достатніх доказів того, що вказані душевні страждання викликані саме встановленою в рамках даної справи протиправною бездіяльністю відповідача.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи та зазначено позивачем, вона вже тривалий час має проблеми із здоров`ям, однак відсутні підстави беззаперечно стверджувати, що погіршення здоров`я позивача зумовлена саме душевними стражданнями, які викликані протиправною бездіяльністю відповідача. При цьому, характер вказаної бездіяльності та її безпосередній вплив на майнові права позивача об`єктивно не свідчить про можливість спричинення значних душевних страждань.

Також позивачем не надано будь яких обґрунтувань розміру заявленої до відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 травня 2019 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.