Справа № 460/653/19
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 травня 2019 року м. Рівне №460/653/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - відповідач), за змістом якого просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13.03.2019 "Про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання", яке прийнято щодо позивача на заяву від 03.03.2019;

зобов`язати відповідача призначити позивачу щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на підставі заяви від 03.03.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є внутрішньо переміщеною особою, оскільки з початку 2015 року змушена була покинути своє місце проживання та переміститися до міста Рівного внаслідок проведення антитерористичної операції.

З 08.04.2015 вона перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, що підтверджується відповідною довідкою. Позивач, будучи уповноваженим представником сім`ї, яка складається із трьох осіб, звернулась до відповідача із заявою для отримання грошової допомоги за фактичним місцем проживання (перебування). Вказала, що оскільки вона, як особа працездатного віку не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, виплату було припинено відповідачем.

09.03.2019 позивач особисто звернулася до відповідача з заявою щодо призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам та повідомила про зміни, що впливають на призначення щомісячної адресної допомоги, а саме про те, що згідно з наказом №ПР126 від 28.08.2018 вона займає посаду касира в ТОВ "Подорожник Рівне".

Разом з тим, листом від 13.03.2019 відповідач повідомив, що провести перерахунок такої допомоги немає законних підстав, оскільки грошова допомога працездатній непрацюючій особі була припинена на підставі п.7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" від 01.10.2014 №505, а працевлаштування позивача відбулося після спливу шестимісячного строку, на який була призначена грошова допомога, а на наступний період допомога не призначається.

Позивач ствердила, що вказаним Порядком не встановлено жодного обмеження особи звернутися після працевлаштування з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

ОСОБА_1 вважає, що відповідачем неправомірно застосовані норми Порядку, оскільки виходячи з положень пп.2-7 та 12 цього Порядку грошова допомога на наступний строк не призначається лише тим особам, які продовжують перебувати в статусі непрацевлаштованої особи, а в разі її працевлаштування така особа знову набуває право на призначення такої допомоги.

Відтак, на думку позивача, вона має право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Між тим, таке право відповідачем було порушено, що й слугувало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою від 27.03.2019 позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк тривалістю не більше 10 днів з дня вручення йому ухвали для усунення недоліків позовної заяви. У вказаний строк позивач допущені недоліки усунув, відтак позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Ухвалою від 10.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи (письмовому провадженні).

У встановлений судом строк відповідачем подано суду відзив на позовну заяву (а.с.27), в якому він вказує, що ОСОБА_1 як уповноваженому представнику сім`ї, згідно із заявою від 11.12.2015 було призначено виплату грошової допомоги. Здійснення виплат грошової допомоги позивачу з 01.05.2016 припинено відповідно до п. 7 Порядку у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , як особа працездатного віку, не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги.

Відповідач зазначив, що абз. 9 п. 3 Порядку передбачено, що особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність. Таким чином, подальша можливість призначення позивачу виплати грошової допомоги (зокрема згідно із заявою від 05.03.2019) виключена абз. 9 п. 3 Порядку. Також, у зв`язку з тим, що позивач працевлаштувалась 29.08.2018 та повідомила управління про своє працевлаштування, вже після спливу місяця з місяця припинення її виплати - поновлення виплати допомоги ОСОБА_1 також є неможливим.

Відповідач вважає, що твердження позивача про те, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної особи), а у разі якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам Порядку, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги, є хибним та таким, що не відповідає дійсності, оскільки Порядком (зокрема вищезгаданими положеннями абз. 9 п. 3 та абз. 6 п. 12 Порядку) вказані обставини та умови, які виключають будь-яку можливість призначення позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам.

За наведених обставин, відповідач вважає, що законних підстав для призначення позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, немає.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позов, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з урахуванням такого.

Суд встановив, що відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 08.04.2015 № ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Луганськ, взята на облік як внутрішньо переміщена особа. Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 (а.с.11).

З дослідженого судом листа Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 13.03.2019, встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управління як внутрішньо переміщена особа з 08 квітня 2015 та їй була призначена грошова допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 10).

Судом встановлено, що виплата адресної допомоги позивачу припинена з 01.05.2016 на підставі пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505, як працездатній особі, що не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги.

Відповідно до довідки ТзОВ "Подорожник Рівне" від 06.02.2019 №28/08 ОСОБА_1 дійсно працює в ТзОВ "Подорожник Рівне", з 29.08.2018 згідно з наказом №ПР126 від 28.08.2018 та займає посаду касира (а.с.12).

05.03.2019 позивач, як уповноважений член сім`ї, звернулася до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як працюючій особі (а.с. 9).

За результатами розгляду вказаного звернення від 05.03.2019 відповідач листом від 13.03.2019 №73 повідомив позивача, що особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 вищезазначеного Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплат грошової допомоги втратили працездатність. Оскільки допомога позивачу була припинена відповідно до пункту 7 Порядку, провести перерахунок у зв`язку з працевлаштуванням ОСОБА_1 29.08.2018 немає законних підстав (а.с.10).

Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у наданні допомоги переміщеним особам на проживання, яке прийнято щодо ОСОБА_1 відповідно до її заяви від 03.03.2019, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Оцінюючи правомірність поведінки відповідача у спірних правовідносинах, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону України "Про забезпечення прав внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частиною 1 статті 4 Закону №1706-VII визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Статус позивача як внутрішньо переміщеної особи належно підтверджений довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 08.04.2015 №, термін дії якої не обмежений (а.с.11).

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок №505).

Згідно з п. 2 Порядку №505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Відповідно до п. 3 Порядку №505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї).

Розмір допомоги залежить від статусу її отримувачів. Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом (абз. 8 п. 3 Порядку №505).

Абзацом 9 пункту 3 Порядку №505 передбачено, що для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Відповідно до пункту 5 Порядку №505, для отримання грошової допомоги (зокрема в разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку).

До заяви додається, зокрема, копія свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження дітей та письмова згода довільної форми про виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім`ї від інших членів сім`ї та згода на обробку персональних даних.

Абзацами 1-4 пункту 6 Порядку №505 передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Згідно з п. 7. Порядку №505 якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Суд встановив, що виплату грошової допомоги припинено позивачу з 01.05.2016 як працездатній особі, яка не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення грошової допомоги.

Абзацом 10 п. 3 Порядку №505 визначено, що особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

Відповідно до п. 12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Судом встановлено, що 29.08.2018 позивач працевлаштувалась за посадою касира у ТзОВ "Подорожник Рівне" та 05.03.2019 звернулась до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги.

За таких обставин позивач, звернувшись до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги з наданням довідки з місця роботи, має право на призначення та виплату щомісячної адресної допомоги як особа, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки відповідно до положень пунктів 2 - 7, 12 Порядку № 505 грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи, а у разі якщо така особа працевлаштувалась і її статус не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.08.2018 у справі №415/1691/17 (адміністративне провадження №К/9901/33417/18), від 16.04.2019 у справі №243/6470/17 (адміністративне провадження №К/9901/44692/18).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, є неправомірною.

Разом з тим, суд встановив, що жодного рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.03.2019 відповідачем не приймалось. Відмова відповідача у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, була викладена Управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради в листі від 13.03.2019 №73, що унеможливлює визнання протиправним та скасування відповідного рішення.

Таким чином, в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 13 березня 2019 року "Про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання", яке прийнято щодо ОСОБА_1 відповідно до її заяви від 03 березня 2019 року, слід відмовити.

Суд вважає, що належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є визнання протиправною відмови відповідача у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, викладеної в листі від 13.03.2019 №73.

Для відновлення порушених прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на підставі заяви від 05.03.2019.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість, доводи позивача ґрунтуються на законі, відповідають обставинам справи та підтверджені належними й допустимими доказами.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд присуджує на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (вул. Соборна, 12, м. Рівне, 33028, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, викладену в листі № 73 від 13.03.2019.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради призначити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на підставі заяви від 05.03.2019.

В задоволенні позову в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10 травня 2019 року.

Суддя Дорошенко Н.О.