Справа № 165/333/19
Суддя: Василюк А. В.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/333/19
Провадження № 2-а/165/34/19
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську адміністративний позов ОСОБА_1 до командира взводу роти ТОР Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Волинській області Савули Андрія Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:
11 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до командира взводу роти ТОР ДПП Управління патрульної поліції у Волинській області Савули А.П. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Свої позов обґрунтовує тим, що постановою серії ВР №011606 від 26 січня 2019 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Вважає оскаржувану постанову такою, що складена і винесена із порушенням норм законодавства та його прав. Вказує, що 26 січня 2019 року близько о 21 год. 40 хв. він, керуючи автомобілем марки «RenaultTrafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Володимирській у м. Луцьку у напрямку м. Нововолинська, зупинився біля правої обочини проїзної частини дороги для з`ясування причин відхилень в роботі системи охолодження двигуна. Після зупинки він відразу увімкнув аварійну сигналізацію і вийшовши з автомобіля відчинив капот для перевірки роботи термостата. Через декілька хвилин до нього підійшов працівник поліції відповідач ОСОБА_2 , пред`явив службове посвідчення, поцікавився причиною зупинки та попросив надати для огляду документи передбачені п.2.1 ПДР України. Після надання ним таких документів, працівник поліції відійшов до службового автомобіля і повернувшись повідомив, що в порушення вимог п.15.9 «е» ПДР України, він зупинився в місці де така зупинка забороняється. Жодних його пояснень щодо причин зупинки інспектор не врахував і, як наслідок, виніс оскаржувану постанову. Вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому підписувати постанову і отримувати її на місці він відмовився. Крім того, відповідач на підтвердження своїх слів не надав жодних належних доказів, а усі його звинувачення грунтувалися виключно на припущеннях. Жодним вимірювальним пристроєм відстань його зупинки по відношенню до посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів чи дорожнього знаку такої зупинки не фіксувалася, ця відстань визначалася візуально, хоча надворі було вже темно. Вважає, що розгляд справи на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання інших документів та доказів, призвів до порушення його прав. Також, вважає, що заповнюючи постанову писаними, а не друкованими літерами, відповідач порушив вимоги до складання такого виду документу, Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». У зв`язку з вищевикладеним просить поновити строк для оскарження постанови, визнати неправомірною та скасувати постанову серії ВР №011606 від 26 січня 2019 року, винесену командиром взводу роти ТОР ДПП Управління патрульної поліції у Волинській області Савулою А.П. про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, у виді штрафу у сумі 255 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, 25 лютого 2019 року подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав, просив його задоволити (а.с.19).

Відповідач - командир взводу роти ТОР ДПП Управління патрульної поліції у Волинській області Савула А.П. у судове засідання не з`явився. 11 березня 2019 до суду надійшов відзив, в якому представника відповідача Бубнюк Л.Є. просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю. Зазначив, що 26 січня 2019 року о 21 год 40 хв., будучи на службі, командир взводу роти ТОР батальонуУПП Волинської області Савула А.П. зафіксував правопорушення вчинене позивачем ОСОБА_1 , а саме те, що останній здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.15.9 «е» ПДР України. Твердження позивача про те, що замір відстані від дорожнього знаку та зупинки транспортного засобу позивача не проводилася, є безпідставними, оскільки згідно відеозапису знятого на нагрудний відеореєстратор, замір відстані проводився і він становив 17 метрів. Зазначає, що позивач поводив себе нетактовно, з метою уникнення відповідальності повідомляв неправдиві факти поліцейським, зокрема, що то не він здійснював рух транспортним засобом і без його згоди були забрані документи. Крім того жодних прав позивача порушено не було, справа у відповідності до ст.76 КУпАП, розглядалася за місцем її вчинення. І оскільки поліцейський, будучи суб`єктом владних повноважень, після оцінки всіх наявних доказів в їх сукупності, діючи за внутрішнім переконанням та керуючись законом, виніс оскаржувану постанову, тому вважає її обгрунтованою та законною.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно копії постанови серії ВР №011606 від 26 січня 2019 року, відповідач - командир взводу роти ТОР ДПП Управління патрульної поліції у Волинській області Савула А.П. притягнув до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 за зупинку ним транспортного засобу «RenaultTrafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, тобто порушення вимог п. 15.9 «е» ПДР України. Цією постановою, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 5).

Як зазначено в ст.268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право знайомитись із матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права.

Відповідно до ст.280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні.

Відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП настає за порушення водіями транспортних засобів вимог дорожніх знаків.

Згідно підпункту «е» пункту 15.9 ПДР України зупинка забороняється ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. В даному випадку відповідачем при винесені постанови не було заслухано і враховано пояснень позивача, тому виникає сумнів щодо об`єктивності та правомірності винесеної щодо позивача постанови.

Позивач заперечує свою причетність до вчинення інкримінованого йому правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст.283 КупАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

З матеріалів відзиву встановлено, що з нагрудної відеокамери поліцейських здійснювався відеозапис, однак у оскаржуваній постанові, в порушення ч.3 ст.283 КУпАП, не зазначалося відомостей про вищевказаний технічний засіб, відтак суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам вищевказаної статті.

З огляду на те, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання на технічний запис за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимиим доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести тіобставини, на якихґрунтуютьсяїївимоги та заперечення, крім випадків, коли маютьсяпідстави для звільненнявіддоказування.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Оскільки долучений до відзиву відеозапис, суд, як доказ, до уваги брати не може, тому встановити чи був зупинений автомобіль позивачем ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, суд також не має можливості.

Однак, суд бере до уваги твердження позивача про порушення його прав відповідачем, передбачених ст.268 КУпАП, оскільки даний факт матеріалами відзиву не був спростований.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дійчи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, відповідачем не з`ясовано всіх фактичних обставин справи, було порушено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема право скористатися правничою допомогою, тому суд приходить до висновку, що постанову серії ВР №011606 від 26 січня 2019 року про накладення на останнього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП слід скасувати та надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Позовні вимоги, про визнання оскаржуваної постанови протиправною не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд не повноважний вирішувати даного виду питання.

Керуючись ст.2, ст.6, ст.9, ст.72, ст.73, ст.75, ст.77, ч.9 ст.205, ст.241, ст.242, ст.244, ст.245 КАС України, на підставі ч.1 ст.122 КУпАП, суд,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Скасувати постанову серії ВР від 26 січня 2019 року, винесену командиром взводу роти ТОР Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Волинській області Савулою Андрієм Петровичем про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. та надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст.286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Нововолинський міський суд Волинської області.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Василюк