Справа № 440/97/19
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 р.

Справа № 440/97/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Бегунца А.О. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року по справі № 440/97/19 (повний текст рішення складено 18.02.2019, головуючий суддя І інстанції Єресько Л.О., м.Полтава) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просить суд:

- визнати дії протиправними щодо відмови у нарахуванні та виплати компенсації втрати частини доходів, пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІ;

- зобов'язати здійснити розрахунок та виплату компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплат", затвердженою постановою КМУ від 21.02.2001 № 159, яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Октябрського районного суду від 13.02.2017 по справі № 554/8985/17 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018, за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на наступне.

Із матеріалів справи слідує, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ, якому призначена пенсія за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 13.12.2017 у справі № 554/8985/17 визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 1 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» протиправною. Зобов'язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ), постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» та довідки № 4/1630 від 28 квітня 2017 року про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області, починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження граничного розміру (а.с. 18-25).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 апеляційну скаргу на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 13.12.2017 у справі № 554/8985/17 повернуто скаржнику, ГУ ПФУ в Полтавській області (а.с. 26).

На виконання вказаного рішення суду, 02.03.2018 відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по березень 2018 року, та 02.03.2018 нараховано недоплачену суму пенсії в розмірі 13 598,86 грн, а 06.03.2018 перераховано на розрахунковий рахунок позивача (а.с. 49-51).

04.12.2018 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області з запитом на отримання публічної інформації, де, зокрема, просив надати інформацію про розмір нарахованої суми пенсії щомісячно за період з 01.01.2016 по березень 2018 року, яку виплатило ГУ ПФУ в Полтавській області на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 554/8985/17. Також просив надати інформацію у зв'язку із чим не було виплачено компенсацію втрати частини доходів, яка передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, а також вимагав провести виплату компенсації втрати частини доходів згідно з чинним законодавством.

Листом від 10.12.2018 № 8792/03-24/1 ГУ ПФУ в Полтавській області повідомило позивача, що відповідно до роз'яснень Міністерства праці та соціальної політики (лист від 26.02.2010 №2001/0/14-10/039) нарахування компенсації на суми, що виплачуються за минулий час за рішенням суду, не передбачено.

Позивач вважає порушення своїх прав відповідачем внаслідок не нарахування та не виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії за рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку нараховані позивачу кошти були виплачені у період менший за один календарний місяць. В той же час, компенсація передбачена у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати громадянам нарахованих доходів (стаття 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати").

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ та "Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001р.

Згідно із ст.ст.1,2 Закону №2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Отже, зі змісту наведених вище норм вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Статтею 3 Закону №2050-ІІІ встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з статтею 7 Закону № 2050-III відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.

Аналогічні норми містяться і в Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001.

Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2011 року визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків, що дія згаданих нормативних актів поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності і господарювання та вони мають застосовуватись у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Основною умовою для виплати громадянину компенсації втрати частини доходів є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов'язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згадані вище статті 2, 3 Закону №2050-III встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 13.12.2017 у справі № 554/8985/17 (а.с. 18-25) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області 02.03.2018 перераховано пенсію з 01.01.2016, що підтверджується витягом з пенсійної справи ОСОБА_1 № - МВС (а.с. 49).

Дата проведення вищевказаного перерахунку 02.03.2018 зазначена також у розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою НОМЕР_1 за дорученням №Д /8 (а.с. 50). Даним розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою НОМЕР_1 пенсіонеру ОСОБА_1 нараховано за період січень 2016 року - березень 2018 року суму доплат у загальному розмірі 13 598,86 грн.

Нараховану суму позивачу перераховано позивачу 06.03.2018, що підтверджується витягом з пенсійної справи позивача, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с. 51), та не заперечується позивачем.

Оскільки в даному випадку нараховані позивачу кошти були виплачені у період менший за один календарний місяць, то судом не встановлено підстав для виплати компенсації.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав вважати обгрунтованими позовні вимоги позивача, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року по справі № 440/97/19 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року по справі № 440/97/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 14 травня 2019 року.

Головуючий суддя

(підпис)

О.П. Лях

Судді

(підпис) (підпис)

А.О. Бегунц З.Г. Подобайло