Справа № 300/710/19
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2019 р. справа № 300/710/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Микитюка Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Костюк О.С.,

представника позивача - Голуба Г.С.,

представника відповідача - Федишин О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.12.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2019 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі також - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.12.2018.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.01.2019 позивачу стало відомо, що у період з 26.11.2018 по 30.11.2018 на підставі наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №1668 від 25.120.2018 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів у вигляді блага за період з 01.01.2015 по 31.12.2015. Позивач, 29.01.2019 на підставі заяви про надання копій матеріалів зазначеної перевірки, отримав особисто у приміщенні відповідача акт перевірки №1222/09-19-13-06/ від 03.12.2018 про результати документальної позапланової перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 19.12.2018 № за порушення п.1.2, п.п.1.6 прим. Підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України №2755-6 від 02.12.2010 та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України №2755-6 від 02.12.2010, у зв`язку з чим згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України №2755-6 від 02.12.2010 збільшено суму грошового податкового зобов`язання за платежем Військовий збір (код платежу - 11011000) у розмірі 21626,42 грн., за 2015 рік, а також 5406,61 грн. застосованих як штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за 2015 рік. Позивач вважає, що відповідач дане податкове повідомлення-рішення прийняв з порушенням норм матеріального та процесуального права та при неповному з`ясуванню обставин справи.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.04.2019, на підставі статей 260-261 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та викликом сторін (а.с.1-2).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 18.04.2019 (а.с.50-51). У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами і доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає, що позивачем на час перевірки декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік не подано, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з отриманих в 2015 році доходів не сплачено. Зазначає, що згідно положень п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу неподання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори, податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафних санкцій за кожне таке неподання.

Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 24.04.2019. У даній відповіді на відзив позивач, зокрема зазначає, що доводи відповідача, які вказані у відзиві на позовну заяву, не знаходять свого підтвердження, що підтверджується наведеними позивачем нормами податкового законодавства та доказами, доданими до позовної заяви. Просив позов задовольнити (а.с.60-64).

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з підстав адміністративного позову та відповіді на відзив, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, з підстав відзиву на адміністративний позов. Також зазначила, що позивач був повідомлений листом з банку про нарахування доходу у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитним договором в сумі 1441761,14 грн. та повідомлено про обов`язок самостійного декларування отриманого доходу шляхом подання річної декларації за сплатою відповідного податкового зобов`язання, відповідно до пп. 164.2.17 Податкового кодексу України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, то податок на доходи фізичних осіб нарахований податковим органом позивачу правомірно. просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

У період з 26.11.2018 по 30.11.2018 на підставі наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №1668 від 25.12.2018 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів у вигляді блага за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 платника податків-фізичної особи-громадянина ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 про що складено акт перевірки №1222/09-19-13-06/ від 03.12.2018.

На підставі акту перевірки від 03.12.2018 №1222/09-19-13-06/ "Про результати документальної позапланової перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 платника податків-фізичної особи-громадянина ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 " відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 19.12.2018 № за порушення п.1.2, п.п.1.6 прим. Підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України №2755-6 від 02.12.2010 та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України №2755-6 від 02.12.2010, у зв`язку з чим згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України №2755-6 від 02.12.2010 збільшено суму грошового податкового зобов`язання за платежем Військовий збір (код платежу - 11011000) у розмірі 21626,42 грн., за 2015 рік, а також 5406,61 грн. застосованих як штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за 2015 рік.

При проведенні перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.179.7 ст.179 та п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179, ПКУ, неподання декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік та п.1.2, п.п.1.6, п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПКУ (а.с. 19-21).

В судовому засіданні встановлено, що за наслідками перевірки направлено на адресу позивача з два поштові відправлення з повідомленнями про вручення, які датовані про їх одержання 06.12.2018, а саме поштові відправлення №480 та №312.

На адресу відповідача позивачем була написана заява про надання копій такого акта перевірки та податкових повідомлень-рішень.

Позивач звернувся з заявою до відділення Укрпошта у м. Тлумач, щоб вияснити, чому конверти з відправленням до нього не надійшли, однак листонош на місці не було.

Прибувши 29.01.2019 з м. Тлумач до приміщення ГУДФС в Івано-Франківській області, позивач одержав копію акту перевірки №1222/09-19-13-06/ від 03.12.2018 та оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2018.

Після одержання вищезазначених податкових документів, того ж дня позивач звернувся до Івано-Франківської дирекції ПАТ Укрпошта із письмовою заявою про протизаконні дії працівників Тлумацького відділення поштового зв`язку, після чого звернувся одразу і до начальника Тлумацького відділення Укрпошти з усною заявою того ж роду.

У матеріалах справи міститься розписка працівниці Тлумацького ВПЗ відділення Укрпошти Остапів О.І., про те, що одержавши 2 поштових відправлення від ГУДФС Івано-Франківської області датовані 06.12. та 22.12.2018 помилково розписалась за них у повідомленні про вручення. Зрозумівши свою помилку залишила дані поштові відправлення у себе не повідомивши одержувача. Таким чином повідомлення про вручення були відправлені відправнику із зазначенням про їх доставлення. Дані поштові відправлення повернуті одержувачу 29.01.2019 (а.с. 29).

Суд також зазначає, що позивачем надано розписку, про те, що отримав копію акта перевірки від 03.12.2018 №1222/09-19-13-06/24309052 і копії податкових повідомлень-рішень від 19.12.2018 №№, , , розрахунок розміру штрафних санкцій (а.с. 30).

З цього приводу суд зауважує те, що отримання не вчасно позивачем матеріалів перевірки не встановлює вини суб`єкта владних повноважень, у даному випадку Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, а отже, в подальшому позивачем не спростовано фактів виявлених порушень, допущених самим позивачем про що викладено нижче.

Так, проведеним аналізом отриманих ГУ ДФС в Івано-Франківській області відомостей із зовнішніх джерел, встановлено, що позивачем одержано дохід, як додаткове благо від АТ "Райфайзен Банк Аваль" в сумі 1441761,14 грн.

З метою підтвердження даної інформації АТ "Райфайзен Банк Аваль" 29.08.2018 року направлено запит.

На зазначений запит АТ "Райфайзен Банк Аваль" підтвердило, що доходи нараховано у ф. 1-ДФ за ознакою доходу "126" у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням в сумі 1441761,14 грн. за 2015 рік, що у свою чергу є вагомою підставою для проведення документальної позапланової перевірки позивача.

Відповідно до п.75.1. ст.75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Судом встановлено, що в грудні 2018 року ГУ ДФС в Івано-Франківській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 громадянина Ротермана МІІМ. (а.с.19-21).

За результатами перевірки позивача податковим органом складений акт від 03.12.2018 року за №1222/09-19-13-06/, згідно якого перевіркою встановлено, що платником порушено абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.179.7 ст.179 та п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, в результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 287743,23 грн.; пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179, ПКУ, неподання декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та п.1.2, п.п.1.6, п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПКУ в результаті чого донараховано військового збору в розмірі 21626,42 грн. (а.с.19-21).

Позивачем на акт документальної позапланової невиїзної перевірки подано скаргу, яка надійшла відповідачу 07.02.2019 року (а.с. 32-37).

Відповідачем надано відповідь на заперечення, згідно якого висновки, викладені в акті документальної позапланової невиїзної перевірки від 09.08.2017 року за №858/09-19-13-07/, залишено без змін (а.с. 29-31).

На підставі акту перевірки 29.08.2017 року ГУ ДФС в Івано-Франківській області прийнято податкові повідомлення-рішення за №, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошових зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 28024,31 грн., в тому числі, за основним платежем - в розмірі 22419,45 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - в розмірі 5604,86 грн., за №, яким позивачу нараховано суму штрафних санкцій в сумі 170 грн. та за №, яким визначено суму грошового зобов`язання за військовим збором в розмірі 2335,35 грн., в тому числі, за основним платежем - в розмірі 1868,28 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - в розмірі 467,07 грн. (а.с. 13-15).

Позивачем на податкове повідомлення-рішення №№ від 19.12.2018 подано скаргу від 04.02.2019 року (а.с. 32-37).

Позивачем подано клопотання про продовження строків оскарження податкового повідомлення-рішення №№ від 19.12.2018 (а.с. 38-39).

відповідачем прийнято рішення №Р/99-99-11-05-01-25 від 27.02.2019 про залишення скарг без розгляду скарги від 04.02.2019 б/н, яким залишено без змін зазначене податкове повідомлення-рішення (а.с. 41).

Позивач за захистом свого порушеного права звернувся з позовною заявою до суду.

За наслідками судового розгляду суд погоджується з правомірністю визначення оскаржуваними рішеннями податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, штрафних санкцій і військового податку, та правомірністю прийняття відповідачем вищевказаних податкових повідомлень-рішень, з огляду на нижчевикладене.

В судовому засіданні встановлено, що підставою для винесення оскаржуваного рішення було встановлення відповідачем факту неподання ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік з відображенням у ній доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 1441761,14 грн., отриманого від АТ "Райфайзен Банк Аваль" внаслідок анулювання (прощення) заборгованості в загальній сумі 124552,50 грн., та відповідно несплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 22419,45 грн. За невиконання позивачем визначеного Законом обов`язку щодо своєчасного подання податкової декларації про майновий стан і доходи та своєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб відповідачем накладено на даного платника податків штраф у розмірі 5604,86 грн. та 170 грн. Окрім того, так як дохід платника податку фізичної особи-резидента, отриманий у вигляді додаткового блага включається до загального місячного оподаткованого доходу такого платника та підлягає оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5 %, податковим органом донараховано військового збору в сумі 21256,42 грн.

Частиною 1 статті 67 Конституції України закріплено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Суд зазначає, що правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем були врегульовані положеннями Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно пункту 6.1. статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 8.1. статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Згідно підпункту 9.1.2. пункту 9.1. статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб.

Підпунктом 16.1.3. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків і зборів зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Правові засади справляння податку на доходи фізичних осіб встановлюються розділом IV Податкового кодексу України.

Підпунктом 162.1.1. пункту 162.1. статті 162 розділу IV Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно підпункту 163.1.1. пункту 163.1. статті 163 цього Кодексу об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно підпункту 14.1.47. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених сума з якої відповідачем нормами розділу IV цього Кодексу).

Суд не погоджується із твердженням позивача, що сума, з якої податковим органом визначено заборгованість, є валютною різницею між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014 року з огляду на наступне.

Так відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПКУ не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Однак, згідно наявної в матеріалах справи та дослідженої в якості письмового доказу копії листа від 25.09.2018 року за №4-2/926, АТ "Райфайзен Банк Аваль" не здійснював прощення курсової різниці позивачу відповідно до п.8 підрозділу ХХ "Перехідних положень" ПКУ, а сума нарахованих та виплачених доходів є анульованою основною сумою кредитної заборгованості позивача у 2 кварталі 2015 року в розмірі 1441761,14 грн.

Таким чином, системний аналіз вищевказаних норм Податкового кодексу України з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, дозволяє зробити висновок про те, що анульований АТ "Райфайзен Банк Аваль" борг позивача за укладеним договором про припинення зобов`язань за до кредитним договором №014/0025/82/74446 від 07.05.2007 року у сумі 1441761,14 грн. є доходом останнього, який підлягав включенню платником податку до його річного оподатковуваного доходу, як отримане додаткове благо відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 179.1. статті 179 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 49.18.4. пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно пункту 179.7. статті 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , як платник податку, зобов`язаний був подати контролюючому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага в розмірі 1441761,14 грн., отриманий від АТ "Райфайзен Банк Аваль" внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості в сумі 1441761,14 грн. та відповідно сплатити податок на доходи фізичних осіб.

У судовому засіданні встановлено, що на момент проведення контролюючим органом перевірки ОСОБА_1 , ним не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, податок на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих у 2015 році, не сплачено. Дана обставина також не заперечувалася позивачем.

Відповідно до підпункту 54.3.5. пункту 54.3. статті 53 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Згідно пункту 167.1. статті 167 Податкового кодексу ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Таким чином, оскільки судом встановлено факт отримання ОСОБА_1 у 2015 році доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 1441761,14 грн., останній підлягав оподаткуванню за ставками, визначеними пунктом 167.1. статті 167 Податкового кодексу України, а отже позивач зобов`язаний був сплатити 287743,23 грн. податку на доходи фізичних осіб 21626,42 грн. військового збору.

Окрім того, відповідно до положень п.123.1 ст.123 ПКУ у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання передбачено накладення на платника податків штрафних санкцій.

Пунктом 120.1. статті 120 Податкового кодексу України встановлено, що неподання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори, податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафних санкцій за кожне таке неподання.

За таких обставин, відповідачем згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 19.12.2018 року за №№ правомірно донараховано позивачу 21262,42 грн. військового збору за неподання податкової декларації за 2015 рік (а.с. 19-21).

Водночас згідно пп.1.2, 1.6 п.16 прим.1 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ об`єктом оподаткування військовим збором за ставкою 1,5 % є доходи, визначені ст.163 ПКУ, а платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначений ст.176 ПКУ для податку на доходи фізичних осіб.

З огляду на зазначене дохід платника податку фізичної особи-резидента, отриманий у вигляді додаткового блага включається до загального місячного оподаткованого доходу такого платника та підлягає оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5%. Тому сума військового збору в розмірі 21626,42 грн. нарахована ОСОБА_1 податковим органом правомірно.

З даних підстав вимога ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.12.2018, є необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2. ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищезазначеного, суд на підставі наданих учасниками справи письмових доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень.

Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (код 39394463, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.12.2018 року, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Микитюк Р.В.

Рішення складене в повному обсязі 13 травня 2019 р.