Справа № 639/29/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 травня 2019 р.Справа № 639/29/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Мельнікової Л.В.,

суддів - Калиновського В.А. , Калитки О. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові клопотання Рябухи Олександра Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 березня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волошина Олега Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, -

В с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.03.2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волошина О.Ю. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

02.05.2019 року означене судове рішення оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання скаржник зазначає, що в резолютивній частині оскаржуваного судового рішення зазначено 10-денний строк на подання апеляційної скарги. Повний текст судового рішення отримано позивачем 19.04.2019 року.

Крім цього, згідно приписів ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 2 цієї статті, учасники справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З урахуванням того, що позивач не був присутнім під час проголошення рішення, рішення суду йому не вручене після складання повного тексту та апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня отримання ним повного тексту рішення, наявні підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Також, позивач просить врахувати, що з 27.04.2019 року по 01.05.2019 року в Україні були не робочими днями.

Згідно положень ч. 3 ст. 121 КАС України, розгляд клопотання проведено в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності урегульовані статтею 286 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Строки подання апеляційних скарг у цій категорії справ визначені статтею 286 КАС України, норми якої є спеціальними по відношенню до норм статті 295 КАС України. Тобто, строк подання апеляційної скарги в цій категорії адміністративних справ становить десять днів із дня проголошення оскаржуваного рішення, а не з часу отримання копії рішення суду.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 15.03.2019 року у справі № 725/1525/18, від 19.03.2019 року у справі № 342/426/18.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За приписами ч. 1, ч. 8 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Останній день строку триває до двадцять четвертої години.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку (ч. 9 ст. 120 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, у судовому засіданні 25.03.2019 року судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 271 КАС України, проголошено вступну та резолютивну частину оскаржуваного судового рішення, рішення у повному обсязі виготовлено 12.04.2019 року /а.с. 50, 51-58/.

Матеріали справи посвідчують ту обставину, що позивач при проголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення не був присутній, що підтверджується довідковим листом секретаря судових засідань від 25.03.2019 року /а.с. 49/.

Текст оскаржуваного судового рішення отриманий позивачем засобами рекомендованого поштового зв`язку 19.04.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, та не спростовується самим позивачем /а.с. 60/.

Апеляційна скарга на судове рішення принесена позивачем 02.05.2019 року, тобто поза межами строку, встановленого ч. 4 ст. 286 КАС України, що підтверджується вхідним штампом Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.05.2019 року № 11860 /а.с. 62-68/.

Приходячи до висновку про відмову у задоволенні заявленого позивачем клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.03.2019 року по справі № 639/29/19, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач вказує, що про підставою для поновлення пропущеного процесуального строку є та обставина, що він не був присутній під час проголошення рішення, рішення не було вручене судом після складання його повного тексту, і апеляційна скарга принесена протягом строку, визначеного ч. 1, ч. 2 ст. 295 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до матеріалів справи, позивач звернувся до суду першої інстанції із даним адміністративним позовом 03.01.2019 року /а.с. 3-8/.

Рекомендоване поштове відправлення разом із ухвалою Жовтневого районного суду від 08.01.2019 року про відкриття провадження у справі та судовою повісткою у судове засідання на 18.01.2019 року скеровано судом на адресу позивача, що зазначена ним у позові - АДРЕСА_1 . Зазначене відправлення позивачем не отримано, із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання» /а.с. 42-43/.

У судові засідання 18.01.2019 року, 19.02.2019 року позивач не з`явився, що посвідчується довідковими листами секретаря судових засідань Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2019 року, від 19.02.2019 року /а.с. 28, 45/.

У судове засідання, призначене на 25.03.2019 року позивач повідомлений судом першої інстанції шляхом надсилання SMS-повідомлення на мобільний телефон, що зазначений ним у позові в якості засобу зв`язку - НОМЕР_1 . Означене повідомлення доставлене адресату 20.02.2019 року о 15:07:00 годині, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою /а.с. 46-47/.

Відповідно до довідкового листа від 25.03.2019 року убачається, що позивач у судове засідання 25.03.2019 року також не з`явився, не повідомивши при цьому поважність причин неявки, а також не надав клопотання про відкладення розгляду справи /а.с. 49/.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумінні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 року).

Відтак, колегія суддів зазначає, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 25.05.2018 року по справі № 925/125/14.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінуванн учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06.10.2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою потворного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Також, Європейський Суд з прав людини «<…> визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N50966/99, від 14.10.2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, заява №3236/03)».

З урахуванням тієї обставини, що наведені скаржником у клопотанні підстави поновлення такого строку не можуть бути визнані поважними, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання відповідача.

Доводи скаржника про те, що апеляційна скарга подана в межах тридцятиденного строку на апеляційне оскарження і на думку скаржника процесуальний строк підлягає поновленню, колегія суддів також вважає неприйнятними, оскільки судові рішення у справах, визначених ч. 4 ст. 286 КАС України, підлягають апеляційному оскарженню протягом десяти днів з дня його проголошення.

Частинами 2 та 3 статті 298 КАС України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Апеляційна скарга залишається без руху < > у випадку, якщо вона подана після закінчення строків < >, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 відповідно до положень частини 3 статті 298 КАС України підлягає залишенню без руху та скаржнику слід надати строк для визначення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження означеного судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 121, 287, 293, ч. 2 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 березня 2019 року по справі № 639/29/19.

Ухвала Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис)Калиновський В.А. Калитка О.М.