Справа № 640/2581/19
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 травня 2019 року № 640/2581/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування наказу від 08.02.2019 №261 «Про

проведення документальної позапланової виїзної перевірки»

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» (далі-позивач/ПАТ «Донбасенерго») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач/Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби) в якій просить суд:

-визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 08.02.2019 №261 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Донбасенерго ().

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Офісом великих платників податків ДФС прийнято оскаржуваний наказ №261 від 08.02.2019 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Донбасенерго» протиправно, оскільки такий суперечить нормам податкового законодавства, а відповідач не набув права призначати документальну позапланову виїзну перевірку згідно п.п. 78.1.4. п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України.

Відповідач проти позову заперечив із посиланням на те, що діяв в межах наданих йому Законом повноважень та зазначив, що оскаржуваний наказ прийнято згідно з чинним законодавством та на підставі відсутності пояснень ї їх документального підтвердження у відповідь на скерований відповідачем запит. Враховуючи наведене, відповідач стверджує, що адміністративний позов є безпідставним та необґрунтованим.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДФС на адресу ПАТ «Донбасенерго» було направлено запити про надання інформації щодо розміру сформованої повної та виробничої собівартості відпущеної мережі ДП «РЕМ» електричної енергії та первинні документи на підставі яких таку собівартість було сформовано

З матеріалів справи вбачається, що Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби 08.02.2019 року було прийнято наказ №261 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Донбасенерго» (). Метою проведення перевірки є дослідження повноти та достовірності декларування податкових зобов'язань з ПДВ згідно поданих уточнюючих розрахунків у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок: за серпень 2015 р. (реєстраційний № від 14.09.2018р.), за вересень 2015 р. (реєстраційний № від 16.10.2018 р.), за жовтень 2015 р. (реєстраційний № від 14.11.2018 р.), за листопад 2015 р. (реєстраційний № від 12.12.2018 р.), за грудень 2015 р. (реєстраційний № від 19.12.2018 р.).

Перевірка контролюючим органом не проведена, так як позивач, не погодившись із даним наказом та вважаючи його протиправним, не допустив перевіряючих до перевірки. Натомість звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить визнати вищезазначений наказ протиправним та скасувати.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі ПК України), відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пп. 20.1.4, 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом, а також для здійснення функцій, визначених податковим законодавством, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, у порядку, визначеному цим Кодексом, інформацію, довідки, копії документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог іншого законодавства, здійснення контролю за яким покладено на органи державної податкової служби, а також фінансову та статистичну звітність, в порядку та на підставах, визначених цим Кодексом.

За змістом п.73.3 ст.73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст.73 ПК України у разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит. Порядок отримання інформації органами державної податкової служби за їх письмовим запитом визначається Кабінетом Міністрів України.

З тексту оскаржуваного наказу вбачається, що підставою для призначення перевірки є ненадання ПАТ «Донбасенерго» пояснень та документальних підтверджень на обов'язкові запити Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС від 29.10.2018 р. №44537/10/28-10-47-09, від 15.11.2018 р. №47661/10/28-10-47-09, від 14.12.2018 р. №52989/10/28-10-47-09, від 03.01.2019 р. №364/10/28-10-47-09 та норма п.п.78.1.4 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Так, із зазначених вище запитів про надання інформації та її документального підтвердження вбачається, що відповідач з метою виконання функцій, покладених на контролюючі органи щодо здійснення адміністрування податків і зборів, контролю за своєчасністю, достовірністю та повнотою нарахування та сплати податків, визначених пп.19№.1.1, пп.19№.1.2 п.19№1. ст. 19№ ПКУ, відповідно до пп. 20.1.2 , пп.20.1.3, пп.20.1.42, пп.20.1.43, пп.20.1.45 п. 20.1 ст. 20 ПКУ . В той же час, у вказаному запиті контролюючого органу конкретно не визначено жодної з шести, визначених у п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, підстав для направлення такого запиту.

Зокрема, у жодному вказаних запитах контролюючого органу не зазначено про виявлену недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих позивачем.

В запитах контролюючого органу від 29.10.2018 р. № 44537/10/28-10-47-09 та від 15.11.2018 р. № 47661/10/28-10-47-09 зазначено, що вони направлені з метою виконання функцій, покладених на контролюючі органи щодо здійснення адміністрування податків і зборів, контролю за своєчасністю, достовірністю та повнотою нарахування та сплати податків. Також у цих запитах зазначається, що ненадання пояснень на запити є підставою для проведення документальної позапланової перевірки за пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

В запитах контролюючого органу від 14.12.2018 р. № 52989/10/28-10-47-09 та від 03.01.2019 р. № 364/10/28-10-47-09 вказується, що за даними, які є у розпорядженні контролюючого органу неможливо ідентифікувати контрагента, податкові накладні, вид та обсяги операцій по яким здійснено коригування, та, відповідно, неможливо здійснити контроль за достовірністю та повнотою нарахування податків та зборів.

Тобто, з тексту запитів контролюючого органу вбачається, що він не виявив недостовірності даних, які містяться у податкових деклараціях, поданих позивачем, а лише намагається їх виявити шляхом отримання доступу до документів позивача у спосіб, який не передбачено чинним законодавством України.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що запити контролюючого органу від 29.10.2018 р. № 44537/10/28-10-47-09, від 15.11.2018 р. № 47661/10/28-10-47-09, від 14.12.2018 р. № 52989/10/28-10-47-09 та від 03.01.2019 р. № 364/10/28-10-47-09 не відповідають п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, а тому ПАТ «Донбасенерго» не було обов'язку надавати відповіді на вказані запити.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Згідно з п.75.1.2. ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі, коли отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Судом встановлено, що ПАТ «Донбасенерго» відмовило контролюючому органу у наданні письмових пояснень за вищевказаними запитами листами від 20.11.2018 №01-1.7/02606, від 05.12.2018 № 01-1.7/02717, від 11.01.2019 № 01-1.7/00073/1 та від 22.01.2019 №01-1.7/00133.

Суд враховує, що вимога про надання відповідної інформації має визначати у запиті саме фактичні дані підстави, тобто наявність конкретних обставин, а не покликання на відповідні норми Податкового кодексу України. У разі наявності обставин для подання інформаційного запиту, що передбачені підп.1 та підп. 3 абз. 3 п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, податковим органом має бути вказано в такому запиті, які саме факти, що свідчать про порушення платником податків законодавства, виявлено податковим органом. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не в змозі надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Доводи відповідача про те, що у запитах зазначено про виявлення недостовірних даних у поданій ПАТ «Донбасенерго» податковій звітності суд вважає необґрунтованими, оскільки у вказаних запитах податкового органу не міститься жодних відомостей про виявлені факти під час аналізу податкової звітності з ПДВ, які свідчать про можливі порушення позивачем вимог податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Водночас, відповідачем не доведено суду обставин, які слугували підставою прийняття наказу № 261 від 08.02.2019 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Донбасенерго».

З огляду на зазначене запити контролюючого органу про надання інформації був оформлений з порушенням законодавчо встановленого порядку, а тому позивач звільнений від обов'язку надавати відповідь на вказаний запит, що прямо передбачено п. 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим контролюючий орган був позбавлений права приймати наказ про призначення позапланової виїзної перевірки платника податків з підстав визначених пп. 78.1.1, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (не надання пояснень та їх документального підтвердження), що свідчить про протиправність оскаржуваного наказу.

Таким чином, у разі, якщо запит контролюючого органу про надання інформації оформлений з порушенням законодавчо встановленого порядку, зокрема в якому чітко не зазначено підстави для його направлення (надсилання), платник податку звільняється від обов'язку надання відповіді на такий запит, що в свою чергу виключає право контролюючого органу призначати проведення перевірки з підстав ненадання пояснень та їх документальних підтверджень на обов'язковий письмовий запит, а у разі прийняття рішення, оформленого наказом, про призначення перевірки за вказаних обставин такий наказ може бути визнано протиправним та скасовано.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі 826/12244/14, від 29.08.2018 у справі 826/5926/16, від 20.11.2018 у справі 813/1133/18, від 21.11.2018 у справі 820/4707/17.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірність прийнятих на їх підставі рішень у зв'язку із чим суд задовольняє позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення №2010 від 13.02.2019 р. позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору у межах вказаної суми.

Керуючись ст. ст. 2,3, 6, 73-77, 139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 34-А, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 08.02.2019 №261 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Донбасенерго ().

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 34-А, ) судові витрати в сумі 1921 (однієї тисячі дев'ятсот двадцять однієї) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко