Справа № 463/1433/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

10 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4009/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Ніколіна В. В.
суддів -Гінди О. М.
Заверухи О. Б.

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 06 березня 2019 року у справі №463/1433/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові про визнання протиправними дій та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06 березня 2019 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові про визнання протиправними дій та скасування постанови.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з пропуском встановленого статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України строку на апеляційне оскарження та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

На виконання вимог вказаної ухвали скаржник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що 06 березня 2019 року позивач був особисто присутнім при розгляді справи №463/1433/18, однак ні він, ні його представник не були повідомлені про результат розгляду справи, оскільки не були присутні при проголошенні судового рішення у зв`язку із зайнятістю на роботі. Зазначає, що про оскаржуване рішення дізнався лише 27 березня 2019 року із Єдиного державного реєстру судових рішень. Вказує, що не здійснював постійний моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень та йому не було відомо, що оскаржуване рішення у справі №463/1433/18 було оприлюднено ще 11 березня 2019 року. Більше того, процесуальним законодавством не передбачено обов`язок сторони ознайомлюватися із рішенням суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень, натомість чітко визначено, що учаснику справи, який не був присутній у судовому засіданні, судове рішення надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За таких обставин скаржник просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити строк на апеляційне оскарження.

Вирішуючи подане клопотання, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів, а також з того, чи мав скаржник можливість своєчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження. В свою чергу, необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу «Res judicata» (юридичної визначеності).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яку відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Враховуючи предмет спору, процесуальні питання розгляду даної справи врегульовані параграфом 2 Глави 11 Розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, статтею 286 цього Кодексу, відповідно до частини 4 якої апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Отже, вказаною нормою встановлено спеціальний порядок оскарження судових рішень у вказаних справах. При цьому, відлік строку на апеляційне оскарження з дати отримання особою рішення суду для термінових справ нормами КАС України не передбачений.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в ухвалі від 24 липня 2018 року у справі №211/797/18, норми статті 286 КАС України є спеціальними по відношенню до статті 295 КАС України, а відтак строк на апеляційне оскарження судового рішення становить десять днів з моменту його проголошення, а не з дня вручення повного рішення суду.

Тобто, отримання особою копії рішення не в день його (її) проголошення або складення не є поважною підставою для поновлення такого строку.

Іншого порядку обчислення строку на апеляційне оскарження судового рішення в справах які відповідно до норм КАС України віднесені до категорій термінових справ, ніж обчислення строку апеляційного оскарження судового рішення з моменту проголошення судового рішення, КАС України не містить.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2019 року у справі №185/4622/18, від 15 березня 2019 року у справі №725/1525/18.

Крім цього, статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява № 23436/03). Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 16 березня 2018 року в справі №808/418/17.

Апеляційний суд зазначає, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Компанія «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А.«проти Іспанії»).

Заявлене позивачем клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження мотивоване тим, що 06 березня 2019 року позивач був особисто присутнім при розгляді справи №463/1433/18, однак ні він, ні його представник не були повідомлені про результат розгляду справи, оскільки не були присутніми при проголошенні судового рішення у зв`язку із зайнятістю на роботі. Зазначає, що про оскаржуване рішення дізнався лише 27 березня 2019 року із Єдиного державного реєстру судових рішень.

Оцінюючи зазначені скаржником доводи в обґрунтування пропуску ним строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначає наступне.

Інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою як контакт-центру суду так і за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень, а особливо в даному випадку, коли саме скаржник зацікавлений в оперативному вирішенні питання про відкриття провадження у справі, оскільки саме він не погоджується з рішенням суду першої інстанції і ставить під сумнів його законність.

Як вбачається з відомостей, наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскаржуване рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 березня 2019 року у справі №463/1433/18 зареєстровано 07 березня 2019 року та оприлюднено 11 березня 2019 року. Тобто, з 11 березня 2019 року позивач мав можливість ознайомитись із рішенням суду першої інстанції в Єдиному державному реєстрі судових рішень, інформацію з якого слід вважати загальновідомою згідно із Законом України «Про доступ до судових рішень», що дозволяло скаржнику ознайомитися з його повним текстом без одержання копії рішення суду першої інстанції в максимально стислі строки.

Тобто непереконливими є доводи скаржника, що можливість ознайомитись з оскаржуваним рішенням у нього виникла лише з 26 березня 2019 року.

Колегія суддів враховує також позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у пункті 41 у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу зобов`язані вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, Суд зазначає, що позивач особисто, а також його представник були присутніми у судовому засіданні Личаківського районного суду м. Львова 06 березня 2019 року, що підтверджується протоколом судового засідання, а отже вони були обізнані про прийняття рішення Личаківським районним судом м. Львова того ж дня. Небажання позивача та його представника бути присутніми при проголошенні судового рішення є суб`єктивною обставиною, що унеможливлює визнання її поважною підставою пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

При належному добросовісному відношенні позивач не був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу в межах строку звернення до суду апеляційної інстанції, проте таким правом не скористався.

Отже, наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є такими, що не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Враховуючи те, що скаржником не наведено жодних доводів з посиланням на докази, які б свідчили про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, які не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду з апеляційною скаргою, суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до положень частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подання апеляційної скарги відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 06 березня 2019 року у справі №463/1433/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові про визнання протиправними дій та скасування постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
О. Б. Заверуха