Справа № 817/1626/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

11 травня 2019 року м. Рівне №817/1626/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивачів: представник Ярема С.В., відповідача: не прибув, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , представник ОСОБА_7., розглянувши адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
доДержавного реєстратора Дубенської міської ради Рівненської області Ванік Інни Вікторівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 ,
про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:

13.06.2018 Фізична особа-підприємець Пікусь ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулись в суд з адміністративним позовом до Державного реєстратора Дубенської міської ради Рівненської області Ванік Інни Вікторівни про визнання протиправним та скасування рішення №23603741 від 24.11.2017 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) на будівлю туалету на території продуктово-речового ринку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , за ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 08.08.2018 відкрито провадження у справі, залучено до участі в справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , призначено підготовче судове засідання на 21.08.2018.

Ухвалою суду від 21.08.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 21.09.2018.

Ухвалою судді від 20.09.2018 зупинено провадження у справі №817/1626/18 до набрання чинності судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду в адміністративній справі №817/1376/17 (провадження №11-965апп 18).

Ухвалою від 25.03.2019 провадження у справі поновлено, судове засідання призначено на 25.04.2019.

Судове засідання 25.03.2019 відкладено на 11.05.2019 за клопотаннями представника позивачів та відповідача.

В судове засідання 11.05.2019 не прибула позивач ОСОБА_2 , подала клопотання про відкладення судового розгляду через перебування на лікарняному.

Також в судове засідання не прибула відповідач, подала клопотання про закриття провадження у справі, в якому просила про розгляд у її відсутність.

Клопотання про закриття провадження у справі подано також третьою особою.

Однак, ні відповідач, ні третя особа не подали доказів надіслання відповідних письмових клопотань стороні позивачів, а тому зазначені клопотання судом не розглядалися.

Разом з тим, з огляду на те, що провадження у даній справі зупинялося до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання юрисдикції аналогічних справ, суд з власної ініціативи поставив дане питання на обговорення.

Представник позивачів проти закриття провадження у справі заперечила, покликаючись на те, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень.

Представник третьої особи висловила позицію про необхідність закриття провадження у справі, з огляду на наявність спору про право цивільне.

Заслухавши думку присутніх, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пунктів 1, 2, частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною цих функцій.

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Тобто, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, що виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.09.2018 у справі №823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 03.04.2019 у справі № 817/3393/15, від 10.04.2019 у справі №823/811/17, від 05.12.2018 у справі №802/560/17-а, від 12.12.2018 у справі №805/34/18-а, від 21.11.2018 у справі №804/8507/15, від 23.05.2018 у справі №914/2006/17.

За правилами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом установлено, що звертаючись до адміністративного суду із позовом, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали намір усунути порушення свого права на торгові павільйони та права на зайняття підприємницькою діяльністю, яке, на їхню думку, відбудеться при продажу ФОП ОСОБА_5 земельної ділянки, який в свою чергу є ймовірним, внаслідок реєстрації за позивачем об`єкта нерухомого майна, що на такій ділянці розташований за рішенням, що оспорюється.

Наведене свідчить що вказаний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин оскільки відповідач, приймаючи рішення №23603741 від 24.11.2017 про державну реєстрацію права власності, не мав жодних публічно-правових відносин з позивачами.

У цій справі позивачі, оскаржуючи рішення відповідача, фактично обґрунтовують позовні вимоги наявністю у них права на торгові павільйони, які не є об`єктами нерухомості, та які були придбані ними у ФОП ОСОБА_5 Дані торгові павільйони розташовані у складі продуктово-речового ринку, за адресою: АДРЕСА_1, де єдиним об`єктом нерухомого майна є туалет. Реєстрація такого об`єкту за ОСОБА_5 на переконання позивачів призведе до порушення їхніх прав на зазначені торгові павільйони, позаяк позбавить їх права на розміщення павільйонів на відповідній ділянці.

Тобто в даному випадку існує спір про право цивільне, незважаючи на те, що у ньому бере участь суб`єкт публічного права.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 цього кодексу, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. А відповідно до частини другої цієї статті, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Також за правилами пунктів 6, 13 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Таким чином, ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі (двоє з позивачів є підприємцями) суд дійшов висновку про те, що спір не є публічно-правовим, а стосується оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних та/або господарських відносин, а тому має вирішуватися за правилами цивільного або господарського судочинства.

За правилами пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

За правилами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

А за правилами частини другої цієї статті, судовий збір в такому випадку повертається - повністю.

Таким чином Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 належить повернути сплачений нею згідно квитанції №32738265 від 11.06.2018 (оригінал у справі) судовий збір у сумі 1742,00 грн., ОСОБА_3 належить повернути сплачений нею згідно квитанції №0.0..1 від 22.06.2018 (оригінал у справі) судовий збір у сумі 704,80 грн., Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 належить повернути сплачений нею згідно квитанції №206 від 22.06.2018 (оригінал у справі) судовий збір у сумі 1742,00 грн.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 238, частиною другою статті 238, статтею 239, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Провадження у справі №817/1626/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державного реєстратора Дубенської міської ради Рівненської області Ванік Інни Вікторівни про визнання протиправним та скасування рішення №23603741 від 24.11.2017 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) на будівлю туалету на території продуктово-речового ринку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , за ОСОБА_5 , - закрити.

Роз`яснити позивачам, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції загальних судів та/або господарських судів (в залежності від суб`єктного складу учасників) і здійснюється у порядку цивільного або ж господарського судочинства.

Повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 сплачений нею згідно квитанції №32738265 від 11.06.2018 (оригінал у справі) судовий збір у сумі 1742,00 грн.

Повернути ОСОБА_3 сплачений нею згідно квитанції №0.0..1 від 22.06.2018 (оригінал у справі) судовий збір у сумі 704,80 грн.

Повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 сплачений нею згідно квитанції №206 від 22.06.2018 (оригінал у справі) судовий збір у сумі 1742,00 грн.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повну ухвалу суду складено 11 травня 2019 року

Суддя Друзенко Н.В.