Справа № 300/1001/19
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"15" травня 2019 р. справа № 300/1001/19

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Кузик Володимир Іванович, до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206010/2018/10745, а також рішення про коригування митної вартості товарів №UA206010/2018/000185/2 від 06.12.2018, -

В С Т А Н О В И В:

Кузик Володимир Іванович в інтересах ОСОБА_1 (надалі по тексту також – позивач, ОСОБА_1.) 10.05.2019 звернувся в суд з позовною заявою до Івано-Франківської митниці ДФС (надалі по тексту також - відповідач) про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206010/2018/10745, а також рішення про коригування митної вартості товарів №UA206010/2018/000185/2 від 06.12.2018.

Пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також – КАС України) встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вивчаючи позовну заяву та додані до неї матеріали суддею встановлено таке.

У відповідності до вимог частини 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем до матеріалів позовної заяви додано дублікат квитанцій №0.0..1 від 17.01.2019 про сплату судового збору у розмірі 768,40 гривень, №0.0..1 від 17.01.2019 про сплату судового збору у розмірі 768,40 гривень та №0.0..1 від 18.03.2019 про сплату судового збору у розмірі 155,79 гривень.

В той же час, зазначені квитанції за аналогічним номером, датою та розміром були надані позивачем до Івано-Франківського окружного адміністративного суду за подання адміністративних позовів, матеріалам по яких присвоєно номера проваджень №300/142/19 та №300/837/19 за позовними вимогами ОСОБА_1, в інтересах якого діяв адвокат Кузик Володимир Іванович, до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206010/2018/10745, а також рішення про коригування митної вартості товарів №UA206010/2018/000185/2 від 06.12.2018.

Вказане засвідчується довідкою Відділу документального забезпечення - канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.05.2019.

Тобто, відповідного зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за даним матеріалами позовної заяви (№300/1001/19) не відбулося.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №3674-VI передбачено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

В силу вимог коментованих норм Закону судовий збір за квитанціями №№0.0..1 і 0.0..1 від 17.01.2019, №0.0..1 від 18.03.2019 у загальному розмірі 1 692,59 гривень зарахований по матеріалах позовної заяви №300/142/19.

Слід звернути увагу, що позивач не позбавлений права на повернення сплаченого судового збору в адміністративній справі №300/142/19 на підставі поданої ним заяви, в силу вимог частини 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір", в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

За таких обставин, суддя вважає, що долучені позивачем до позовної заяви квитанції №№0.0..1 і 0.0..1 від 17.01.2019, №0.0..1 від 18.03.2019, не є належним доказом сплати судового збору за подання до суду даної позовної заяви, оскільки вказані кошти сплачені за подання інших позовних заяв в адміністративній справі №300/142/19 і №300/837/19.

Таким чином, позивачем до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору чи документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати останнього.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі статями 1 та 2 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 за №3674-VI (надалі по тексту також – Закон №3674-VI) судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 статті 4 Закону №3674-VI).

Відповідно до пункту 3 абзацу 1 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 за №2629-VIII, встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2019 року у розмірі 1 921,00 гривня.

Із змісту позовних вимог слідує, що ОСОБА_1 просить прийняти рішення, яким визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206010/2018/10745, та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206010/2018/000185/2 від 06.12.2018, прийнятих Івано-Франківською митницею ДФС.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, окремі рішення, прийняті суб’єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Суд зазначає, що рішенням про коригування митної вартості митний орган визначає митну вартість, за якою необхідно здійснити митне оформлення товару. В свою чергу, таке рішення спричиняє необхідність сплати податку на додану вартість, акцизний збір та/або інші митні платежі у збільшеному розмірі. Відповідно рішення про коригування митної вартості впливає на майновий стан декларанта.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою. Рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, лише в сукупності позбавляють позивача оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов'язок позивача задекларувати товар за визначеною відповідачем митною вартістю товару. Відповідно, скасування зазначених актів митного органу є способом захисту позивачем лише одного права - права оформити товар за заявленою ним митною вартістю.

Зазначене вказує на те, що такі вимоги є однією позовною вимогою.

Враховуючи все вищенаведене, на переконання судді, безпосереднім наслідком оформлення відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації №UA206010/2018/10745 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206010/2018/000185/2 від 06.12.2018, є зміна майнового стану позивача, а відтак, наведена позовна вимога за своїм змістом являється вимогою майнового характеру.

Така позиція судді відповідає висновку Верховного Суду в ухвалі від 04.12.2018 по справі №815/913/18 (К/9901/63097/18).

Стосовно розміру судового збору за подання позивачем до адміністративного суду позову із заявленою вимогою майнового характеру, суддя вважає за необхідне зазначити.

Так, частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлюються ставки судового збору, зокрема, відповідно підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 коментованого Закону за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем – 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач вважає, що його право майнового характеру порушено на суму 92 419,20 гривень, як додатковий платіж за збільшену оскаржуваним рішенням митну вартість транспортного засобу щодо ввізного мита, акцизного збору, податку на додану вартість (в тому числі інших митних платежів).

Втім, позивач до позовної заяви не долучив ні розрахунку такої суми додатково сплачених обов'язкових платежів при здійсненні митного оформлення автомобіля (із відповідними доказами на підтвердження такої обставини), ні самі платіжні документи про доплату 92 419,20 гривень.

У зв'язку з цим, суд не має за можливе перевірити правильність розрахунку бази (спірні суми переплати) для сплати судового збору.

Разом з тим, суддя відзначає наступне, що при розрахунку судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру слід виходити з формули: ціна позову х 1 %.

При цьому, загальна оспорювана сума (ціна позову) у справі становить різницю показників митної вартості товару, визначених контролюючим органом та позивачем. Такий висновок судді відповідає позиції Верховного Суду в ухвалі від 21.01.2019 по справі №826/5126/18 (К9901/983/19).

Згідно зі змістом матеріалів позовної заяви, митна вартість товару, визначена позивачем складає 582 412,97 гривень (18 150,00EUR х 32,088869 гривень за 1 EUR), а визначена відповідачем – 293 613,15 гривень (9 150,00EUR х 32,088869 гривень за 1 EUR)), відтак різниця показників митної вартості товару становить 288 799,82 гривень (582 412,97 - 293 613,15).

З огляду на вказаний розрахунок, один відсоток ціни позову складає 2 888,00 гривень.

Таким чином, позивач зобов'язаний сплатити судовий збір за подання до суду адміністративного позову майнового характеру в розмірі 2 888,00 гривень.

Водночас, слід відмітити, що за змістом пункту 5 частини 5 статті 160, частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Позивач зобов’язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суддя звертає увагу на те, що у відповідності до частин 1-2, 4-5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В адміністративному позові ОСОБА_1 вказує на обставину подання 05.12.2018 через декларанта ОСОБА_3 первинної електронної митної декларації №206010.2018.414859, втім копії такої декларації до матеріалів позовної заяви не додано.

Крім вказаного, в порушення вказаних норм Кодексу, позивач, долучивши до матеріалів адміністративного позову копію окремих сторінок паспорта ОСОБА_1 і картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1, не засвідчив їх копії на відповідність оригіналам у встановленому статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України порядку.

Слід відмітити, що копія письмового доказу на відповідність оригіналу оформляється учасником справи шляхом проставлення власного підпису із зазначенням дати такого засвідчення з обох сторін відповідного документа (доказу).

Зважаючи на вказане, позовну заяву подано без додержання вимог частин 3, 4 статті 161 та статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами частин 1, 2 статті 169 коментованого Кодексу суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв’язку із викладеним, відповідно до частин 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк, достатній для усунення недоліків шляхом приведення у відповідність адміністративного позову до вимог, встановлених частинами 3, 4 статті 161 та статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 161, 171, частинами 1, 2 статті 169 та статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Кузик Володимир Іванович, до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206010/2018/10745, а також рішення про коригування митної вартості товарів №UA206010/2018/000185/2 від 06.12.2018, - залишити без руху.

2. Встановити позивачу з дня вручення цієї ухвали семиденний строк для усунення вказаних в описовій частині ухвали недоліків шляхом приведення у відповідність адміністративного позову до вимог, встановлених частинами 3, 4 статті 161 та статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України:

2.1. Необхідно надати до позовної заяви:

2.1.1. квитанцію (платіжне доручення) про сплату судового збору в розмірі 2 888,00 гривень.

2.1.2. належним чином засвідчені копії:

- первинної електронної митної декларації №206010.2018.414859 від 05.12.2018;

- двох екземплярів (примірників) заповнених сторінок паспорта громадянина і картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1

Роз'яснити, що в разі не усунення недоліків у вище зазначений строк позовна заява буде повернена позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.