Справа № 808/8843/14
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 травня 2019 року

Київ

справа №808/8843/14

адміністративне провадження №К/9901/8832/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В. М.,

Шарапи В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2015 року (головуючий суддя - Сіпака А.В., судді - Дуляницька С.М., Сацький Р.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 року (головуючий суддя - Дадим Ю.М., судді - Уханенко С.А., Богданенко І.Ю.) у справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області

про скасування наказу та стягнення середнього заробітку, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 08 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач - 1, ГУМВС України в Донецькій області), Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області (відповідач - 2, Дружківський МВ ГУМВС України в Донецькій області), Міністерства внутрішніх справ України (відповідач - 3, МВС України), в якому з урахуванням уточнень, просив:

1.1. визнати незаконним та скасувати наказ Міністра внутрішніх справ України Авакова А.Б за №865 від 07.08.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , УБОЗ, УКР, УДАІ ГУМВС України у Донецькій області» в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ;

1.2. визнати незаконним та скасувати наказ Міністра внутрішніх справ України Авакова А.Б. від 27.08.2014 року №1680 о/с в частині звільнення позивача;

1.3. визнати незаконним та скасувати наказ начальника Головного управління МВС України у Донецькій області Пожидаєва К.М. №361 о/с від 07.10.2014 року «По особовому складу», в частині встановлення Позивачу вислуги років на службі в органах внутрішніх справ: у календарному обчисленні - 22 роки 08 місяців 23 дні і у пільговому обчисленні 29 років 09 місяців 03 дні;

1.4. поновити Позивача на посаді заступника начальника - начальника МГБ Дружківського МВ ГУМВС України у Донецькій області;

1.5. стягнути з Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 серпня 2014 року по день розгляду справи у суді з розрахунку середньоденного розміру грошового забезпечення 229.51 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

2. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства Внутрішніх справ України № 865 від 07.08.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського MB, Дружківського MB, Краматорського MB, УБОЗ, УКР, УДАІ ГУМВС України в Донецькій області», в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

2.2. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства Внутрішніх справ України від 27.08.2014 року №1680о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

2.3. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника - начальника міліції громадської безпеки Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області з 28.08.2014 року.

2.4. Стягнуто з Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.08.2014 року по 02.10.2015 року з розрахунку середньоденного розміру грошового забезпечення 229 грн. 51 коп. у загальному розмірі 92263,02 грн. (дев`яносто дві тисячі двісті шістдесят три гривні 02 копійки).

2.5. В решті позовних вимог відмовлено.

2.6. Постанову суду в частині поновлення підполковника міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника - начальника міліції громадської безпеки Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області та в частині стягнення з Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - 7000,00грн. (сім тисяч гривень 00 копійок) звернуто до негайного виконання.

3. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що в ході судового розгляду відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження фактів вчинення позивачем будь-якого правопорушення, викладених у Висновку службового розслідування, відповідачами до матеріалів справи не надано доказів співпраці ОСОБА_1 з представниками "ДНР", вказані висновки відповідачів базуються виключно на припущеннях та не підтверджуються належними та допустимими доказами. Суд зазначив, що відповідачами не доведено та не надано суду доказів, що позивачем вчинені будь-які вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, не підтверджені жодними доказами висновки службового розслідування, не надані докази порушення відносно позивача кримінального справи. Крім того, у матеріалах справи містяться докази, які свідчать про той факт, що незважаючи на фактичне звільнення позивача із ОВС та із займаної ним посади 27.08.2014 року, позивач фактично виходив на службу та виконував покладені на нього обов`язки до листопада 2014 року. У зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних наказів відповідача-1 в частині, яка стосується позивача, то на підставі вимог п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року №114, суд вирішив, що позивач підлягає поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Грошове забезпечення, що підлягає стягненню на користь позивача, суд розрахував відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року. Щодо позовних вимог про скасування наказу №361 від 07.10.2014 року, суд зазначив, що за своєю правовою природою наказ про визначення вислуги років є похідним від наказу про звільнення, а тому, враховуючи висновки суду про неправомірність та необхідність скасування наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, а також висновки про необхідність поновлення позивача на попередній посаді, такий наказ втрачає своє практичне значення, встановлені в ньому строки вислуги років нівелюються, що робить недоцільним скасування такого наказу, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

4. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 20 січня 2016 року апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишено без задоволення. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2015 року у справі №808/8843/14 залишено без змін.

5. Апеляційний суд погодив висновки суду першої інстанції. Суд врахував наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_4 (оперативного чергового Дружківського МВ), надані Головному штабу МВС України 31.07.2014 року, в яких зазначено, що « Лиц среди личного состава, открыто поддерживающих за "ДНР" я указать не могу, так как таковых не было. В основном, люди были недовольны зароботной платой, отношением руководства, озабочены судьбами близких и неопределенностью в данном вопросе, а також пояснення державного інспектора Дружківського МВ Самойленко А.Г. , яка зазначила, що нею не було замічено працівників Дружківського міського відділу, які б підтримували діяльність сепаратистів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

6. 11 лютого 2016 року Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області (далі - скаржник) звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 року, в якій просило скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

7. В обґрунтування поданої касаційної скарги Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області вказує на наявність встановлених обставин безвідповідального ставлення працівників Дружківського МВ ГУ МВС України в Донецькій області, у тому числі і позивача, до виконання службових обов`язків, неналежного реагування на факти протиправного захоплення приміщень державних установ, органів внутрішніх справ, які свідомо зрадили інтереси служби, що виразилося у сприянні та співпраці з представниками незаконно створених воєнізованих формувань та злочинних угрупувань, найманцями інших держав, які посягають на цілісність України та ведуть бойові дії на території нашої країни. Також вказує на неврахування судами попередніх інстанцій обставин отримання позивачем в період з 28 серпня 2014 року по 30 листопада 2015 року пенсії за вислугу років, адже визначення розміру стягнутих судом на користь позивача коштів здійснено без відрахування цих сум, що не відповідає вимогам постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9. Крім того, вказує на неможливість поновлення позивача в органах внутрішніх справ через їх ліквідацію, що унеможливлює фактичне виконання судового рішення.

8. Ухвалою Суду від 08 травня 2019 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Позивач проходив службу у Дружківському МВ ГУМВС України у Донецькій області на посаді заступника начальника - начальника міліції громадської безпеки Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

10. Наказом МВС України від 07.08.2014 року №793 за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, відповідно до вимог п.2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230, комісії було доручено провести службове розслідування.

11. За результатами проведеного розслідування 07.08.2014 року МВС України було складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України.

12. Пунктом 3 наказу №865 від 07.08.2014 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Дружківського МВ, Краматорського МВ, УБОЗ, УКР, УДАІ ГУМВС України в Донецькій області", за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, ч.3 ст.3, ч.1 ст.5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року №382, керуючись ст.ст.2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, підполковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника - начальника міліції громадської безпеки Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області, звільнено з органів внутрішніх справ України за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

13. Наказом №1680 о/с від 27.08.2014 "По особовому складу", відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).

14. 07.10.2014 року Головним управлінням МВС України в Донецькій області було прийнято наказ №361 о/с, яким Позивачу встановлено вислугу років станом на 27.08.2014 року у календарному обчисленні - 22 роки 08 місяців 23 дні, та у пільговому обчисленні 29 років 09 місяців 03 дні.

15. Вважаючи протиправними накази Міністерства внутрішніх справ України №865 від 07.08.2014 року, №1680о/с від 27.08.2014 року та №361о/с від 07.10.2014 року в частині встановлення позивачу вислуги років на службі в органах внутрішніх справ, позивач звернувся з позовом до суду.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

16. Частина 1 статті 5 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII (далі - Закон №565-XII): міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов`язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

17. Стаття 18 Закону №565-XII: порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення).

18. Пункт 66 Положення: особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

19. Частина 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут): службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

20. Стаття 2 Дисциплінарного статуту: дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

21. Стаття 5 Дисциплінарного статуту: за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.

22. Стаття 7 Дисциплінарного статуту: службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

23. Стаття 12 Дисциплінарного статуту: на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

24. Текст присяги працівника внутрішніх справ України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 №382: кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов`язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

25. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

26. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

27. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).

28. Аналіз вищенаведених норм діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства дає підстави для висновку про те, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

29. З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваних наказів слугувало встановлення під час проведення службової перевірки обставин скоєння позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

30. Доводи касаційної скарги ГУМВС України в Донецькій області щодо скоєння ОСОБА_1 вчинків, які дискредитують звання співробітника міліції, обґрунтовані посиланням на висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУ МВС України в Донецькій області від 07 серпня 2014 року, проведеного на підставі наказу МВС України від 07 серпня 2014 року №793, в якому зазначалось про причетність позивача до протиправних дій та зв`язків з «ДНР».

31. Проте, враховуючи, що жодних доказів на підтвердження причетності позивача до протиправних дій та зв`язків з «ДНР» матеріали справи не містять, колегія суддів погоджує позицію судів попередніх інстанції щодо недоведеності відповідачами обставин скоєння ОСОБА_1 вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, та, відповідно, протиправність оскаржуваних наказів МВС України №865 від 07.08.2014 року, №1680о/с від 27.08.2014 року в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та його звільнення.

32. Посилання скаржника на необхідність зменшення розміру компенсації за час вимушеного прогулу з огляду на пункт 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» є помилковим, оскільки викладені в ньому роз`яснення були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема частини третьої статті 117 КЗпП України, яку виключено на підставі Закону України від 20 грудня 2005 року №3248-15 «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України».

33. Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2017 року (№ 6-2597цс16).

34. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі, якими доводи скаржника відхилено.

35. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходив з того, що всі зазначені доводи в позові та в запереченнях були перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції, їм було надано належну правову оцінку. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

36. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

37. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

38. Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и в :

39. Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області - залишити без задоволення.

40. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 року - залишити без змін.

41. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа