Справа № 221/8586/18
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року справа №221/8586/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 05 березня 2019 р. (повний текст виготовлено 5 березня 2019 року у м. Волноваха) у справі № 221/8586/18 (головуючий І інстанції суддя Писанець Н.В.) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 взводу № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Попова Андрія В`ячеславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 18.12.2018 звернувся до Волноваського районного суду Донецької області з адміністративним позовом до поліцейського роти № 2 взводу № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Попова Андрія В`ячеславовича, в якому позивач просив визнати незаконним факт накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення НК № 637948 від 07.11.2018 року та НК 637954 від 30.11.2018 року; скасувати постанови у справах про адміністративне правопорушення серії НК № 637948 від 07.11.2018 року та серії НК 637954 від 30.11.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, винесені відповідачем та закрити провадження; посприяти відкриттю кримінальної справи за шахрайство і підробку документів посадовою особою працівника поліції Попова А.В. (а.с. 1-3).

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 05 березня 2019 р. у справі № 221/8586/18 позовну заяву задоволено.

Постанову серії НК № 637954 від 30.11.2018 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасовано та справу закрито (а.с. 32-34).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 39-40).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на відеозаписі зафіксовано відмову водія від пред`явлення посвідчення водія патрульному поліцейському.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог п. 2.1 а ПДР України, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За вимогами ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Постановою серії НК № 637954 від 30.11.2018 року поліцейським роти № 2 взводу № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Поповим А.В. на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн. (а.с. 5).

З зазначеної постанови вбачається, що 07.11.2018 року о 15 год. 07 хв. позивач, керуючи транспортним засобом Renault Master номерний знак НОМЕР_1 , здійснив поворот у невстановленому місті, порушив дорожню розмітку та не пред`явив посвідчення водія для перевірки, чим порушив п.п. 2.1 а ПДР України (а.с. 5).

Спірним у даній справі є правомірність винесення відповідачем постанови серії НК № 637954 від 30.11.2018, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу 425 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Пунктом 2.1 «а» ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем надано відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, на якому зафіксовано відмова позивача від пред`явлення посвідчення водія патрульному поліцейському.

Спірна постанова була складена з урахуванням інформаційно-аналітичної системи «АРМОР» інформаційного порталу Національної поліції України про що зазначено у постанові, що спростовує твердження позивача стосовно того, що без пред`явлення посвідчення водія відповідач не міг би скласти спірну постанову.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.11.2018 року у справі № 678/991/17.

За правилами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За правилами ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення за правилами статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

За унормуванням ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КупАП).

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого п.п. 2.1 а ПДР України, оскільки з відеозапису вбачається, що позивач розкривав свій паспорт і (за словами позивача) посвідчення водія. Але відбувалося це впродовж декількох секунд, за які неможливо прочитати зазначені в них дані. Зухвало вимагав дати йому 200 грн. за те, що надасть ці документи в руки поліцейському. Такі дії позивача суд розцінює як поведінку особи, що не дотримується підкоренню закону.

Відповідно до вимог ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судом першої інстанції не були розглянуті позовні вимоги щодо визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 637948 від 07.11.2018 року.

Разом з тим, позивачем та відповідачем в зазначеній частині рішення суду оскаржено не було.

Суд апеляційної інстанції не може оцінювати правомірність вищевказаної постанови, оскільки вона не була предметом розгляду в суді першої інстанції, як і предметом апеляційного оскарження.

Тобто, дана постанова від 07.11.2018 року є діючою.

З урахуванням вищевикладеного, відповідачем доведено, що позивачем 07.11.2018 року було порушено п.п. 2.1 а ПДР України, тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Про розгляд справи позивача було повідомлено належним чином, що підтверджує повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 20.11.2018 року (а.с. 8).

Таким чином, доводи апеляційної скарги, за межі якої в даному випадку з вищенаведених обставин суд апеляційної інстанції не може вийти, дають підстави для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Згідно положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статями 205, 271, 272, 286, 308, 311, 313, 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 05 березня 2019 р. у справі № 221/8586/18 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК 637954 від 30.11.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко