Справа № 1640/2972/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 р.Справа № 1640/2972/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Подільського відділу державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 11.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Крючко Н.І., м. Полтава, повний текст складено 11.01.19 року по справі № 1640/2972/18

за позовом ОСОБА_1

до Подільського відділу державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області , Державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лісний Іван Анатолійович треті особи Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,постанови про арешт коштів боржника та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позвачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лісного Івана Анатолійовича, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт коштів боржника та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2018 року по примусовому виконанню постанови № 554/580/18 прийнятої Октябрським районним судом м. Полтави 13.02.2018 року (ВП №56341551), визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 11.05.2018 року (ВП №56341551) та визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.05.2018 року (ВП №56341551).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11.01.2019р. позов ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лісного Івана Анатолійовича, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт коштів боржника та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження задоволено. Визнано протиправними та скасовано постанови державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2018 з примусового виконання постанови №554/580/18 Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.05.2018 року про арешт коштів боржника від 11.05.2018 року у ВП №56341551.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Подільським відділом державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що дії його в частині прийняття оскаржуваних постанов, правомірні. Постанови про відкриття виконавчого провадження № 56341551 від 08.05.2018, постанова про арешт коштів боржника № 563415 від 11.05.2018 та постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій виконавчого провадження винесені правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства. Також зазначають що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Зокрема , відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення. У даному випадку суд першої інстанції керується загальним правилом щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку, а саме статтею 295 КАСУ. Однак слід застосовувати спеціальну норму статті 286 КАСУ. Виходячи з вищезазначеного просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 11.01.2019 по справі № 1640/2972/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправними та скасування постанов, в повному обсязі, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Справу просить розглянути без участі представника Подільського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві.

Окрім того, за правилами ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З матеріалів справи судом встановлено, що представник позивача повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за номером телефону, що підтверджується телефонограмою від 03.05.2019р. (а.с. 141).

Відповідачі повідомлялись на електронні адреси, які містяться а матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на виконанні у Подільському ВДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання постанови №554/580/18 Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 щодо стягнення з ОСОБА_1 крім іншого, штрафу у розмірі 85 грн. (а.с. 17).

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, а саме супровідного листа від 28.03.2018 за підписом судді Октябрського районного суду м. Полтави Микитенко В.М. на адресу Подільського ВДВС 07.05.2018 за вх. №4536 була направлена постанова №554/580/18 Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 для виконання в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу (а.с. 13).

08.05.2018 державним виконавцем Подільського ВДВС Лісним І.А. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №56341551 з виконання постанови №554/580/18 Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 (а.с. 17).

22.05.2018 позивач через уповноваженого представника надала до матеріалів виконавчого провадження №56341676 квитанцію від 16.02.2018 про сплату боргу в розмірі 85 грн (а.с. 19).

Тобто, ще до набрання законної сили постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 ОСОБА_1 вже 16.02.2018 повністю сплатила суму заборгованості у вигляді штрафу у розмірі 85 грн..

Позивача вказує, що взагалі не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2018 року.

Дізнався про її існування після надходження повідомлення з банку про накладення арешту на кошти, після чого звернулася до начальника Подільського ВДВС із заявою щодо надання їй інформації про відкрите виконавче провадження. 30.05.2018 їй було повідомлено, що 11.05.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як зазначила позивач у своєму позові, на вимогу державного виконавця 23.05.2018 на депозитний рахунок Подільського ВДВС нею сплачено 102,00 грн. витрат виконавчого провадження по виконавчих провадженнях №56341551 та №56341676, на підтвердження чого надано квитанцію від 23.05.2018 №12183 (а.с. 21).

Так, 25 травня 2018 року, державним виконавцем Лісним І.А.. у ВП № 56341551 прийнято постанову, якою стягнуто з ОСОБА_1 витрати на проведення виконавчих дій у сумі 51,00 грн (а.с. 15).

30.05.2018 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (надалі - Закон №1404-VІІІ), у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Не погоджуючись із правомірністю постанови відповідача від 08.05.2018 ВП №56341551 про відкриття виконавчого провадження та від 25.05.2018 ВП №56341551 про стягнення витрат виконавчого провадження, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, колегія суддів виходить з наступного .

Щодо вимог позовної заяви про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2018 року по примусовому виконанню постанови № 554/580/18 прийнятої Октябрським районним судом м. Полтави 13.02.2018 року (ВП №56341551), колегія суддів зазначає наступне.

На момент виникнення та реалізації спірних відносин умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягали примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку були врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 названого Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Відповідно до п 2 ч. 1 ст.3 Закону №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VІІІ у випадку коли виконавчий документ надійшов від суду заява про примусове виконання не передбачена.

Проте згідно постанови відповідача від 08.05.2018 ВП №56341551 про відкриття виконавчого провадження виконавче провадження відкрите на підставі заяви про примусове виконання.

Копії вищезазначеної заяви відповідачем до суду не надано, відсутня вона й в матеріалах справи.

В матеріалах справи міститься супровідний лист Октябрського районного суду м. Полтави (а.с. 96) відповідно до якого Октябрський районний суд м. Полтави направив Подільському відділу державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області копію постанови від 13.02.2018р. відносно ОСОБА_1 для виконання в частині стягнення штрафу, жодної інформації про направлення заяви про примусове виконання супровідний лист суду не містить.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

У свою чергу, приписами пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону № 1404-VІІІ визначено, що у виконавчому документів зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).

За приписами ж частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною четвертою статті 15 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Виконавчим документом у даному випадку є постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 у справі №554/580/18, в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 85 грн. на користь держави.

Таким чином, стягувачем у даному випадку, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону №1404-VIII, є Головне управління державної фіскальної служби у Полтавській області.

Поряд з цим, в оспорюваних постановах державного виконавця взагалі відсутні будь-які відомості про особу стягувача, як і відсутня власне й заява стягувача в матеріалах виконавчого провадження.

Виконавчий документ надійшов від Октябрського районного суду м. Полтави, який не є стягувачем відповідно до частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ.

Отже, постанова про відкриття виконавчого провадження не відповідає положенням ст. 4, 18 Закону №1404-VІІІ, колегія суддів приходить до висновку що постанова Подільського ВДВС від 08.05.2018 ВП №56341551 про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Щодо направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2018 ВП №56341551 боржнику, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно ж до частини першої статті 28 Закону №1404-VІІІ копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В позовній заяві позивачем зазначено, що про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56341551 від 08.05.2018 ОСОБА_1 взагалі не була обізнана. Вказував, що про наявність у Подільському ВДВС на примусовому виконанні виконавчого провадження стосовно позивачка остання дізналася лише 21.05.2018 після отримання повідомлення №81-1/2284 від АТ «Райффайзен банк Аваль» про скасування максимального та поточного лімітів овердрафту у зв`язку з накладенням арешту на кошти боржника (а.с. 20).

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги що неналежне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, згідно чинного законодавства не є підставою для скасування такої постанови але це, з урахуванням інших порушень, не впливає на вирішення справи по суті.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 11.05.2018 року колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи вищенаведене, визнання неправомірною постанови державного виконавця від 08.05.2018р. про відкриття виконавчого провадження, як наслідок, підлягає скасуванню, як протиправна і постанова про арешт коштів боржника від 11.05.2018року.

Щодо посилань позивача в позовній заяві на незрозумілість суми стягнення в межах якої державним виконавцем накладено арешт на кошти, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку державний виконавець під час нарахування суми стягнення, повинен був враховувати положення ст. 308 КУпАП, відповідно до якої у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Однак наведене не впливає на вирішення справи по суті.

Щодо позовної вимоги стосовно визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.05.2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

Квитанцією про сплату боргу від 16.02.2018 в розмірі 85 грн. суд знаходить підтвердженим факт добровільного виконання ОСОБА_1 . постанови №554/580/18 Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 в частині сплати штрафу.

Як зазначено самим відповідачем в апеляційній скарзі 22.05.2018р. на адресу відділу надійшла заява боржника разом з копією квитанції від 16.02.2018р. про погашення боргу до моменту предявлення виконавчого документу на виконання.

Судом встановлено, що позивачем постанова №554/580/18 Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 виконана у повному обсязі до відкриття виконавчого провадження, що відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України №1404-VIII виключає необхідність стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отримавши 22.05.2018р. заяву боржника разом з копією квитанції від 16.02.2018р. про погашення боргу до моменту пред`явлення виконавчого документу на виконання, державний виконавець повинен був вчинити дії передбачені п. 9 ст. 39 Закону №1404-VIII, а саме закінчити виконавче провадження.

Як встановлено судом з матеріалів справи, державний виконавець 30.05.2018 за наслідками з`ясування обставин фактичного виконання боржником у повному обсязі постанови №554/580/18 Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VІІІ прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.05.2018 Державний виконавець не здійснив перевірку обставин виконання боржником постанови №554/580/18 Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018, на що має право відповідно до статті 18 Закону №1404-VIII.

За таких обставин постанова Подільського ВДВС постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.05.2018 визнається судом протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

При цьому суд апеляційної інстанції, під час вирішення справи по суті, враховує той факт, що на момент винесення відповідачем оскаржуваних постанов суми штрафа позивачем були сплачені.

Враховуючи вищенаведене, позивач не може нести будь яких негативних наслідків щодо процедури виконання рішення, арешту рахунків, не повинна сплачувати виконавчий збір, витрати виконавчого провадження у відповідності до положень ст. 42 Закону №1404-VIII.

Також, колегія суддів зазначає, що визнання протиправними дій державного виконавця не є предметом розгляду справи. Протиправними вони не визнавались.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що виконавчий збір по даному виконавчому провадженню з боржника не стягувався, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки дійсно державним виконавцем жодного рішення, в постанові про закінчення виконавчого провадження, стосовно виконавчого збору не приймалось. Але було прийнято постанову якою стягнуті витрати виконавчого провадження, яка і скасована судом першої інстанції. Крім того, постанова про відкриття виконавчого провадження містить положення про його стягнення.

З урахуванням вищенаведеного доводи відповідача по справі про правомірність прийнятих постанов про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2018 року по примусовому виконанню постанови № 554/580/18 прийнятої Октябрським районним судом м. Полтави 13.02.2018 року, про арешт коштів боржника від 11.05.2018 року та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.05.2018 року є помилковими.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норми процесуального права, зокрема , відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення, а в даному випадку суд першої інстанції керується загальним правилом щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку, а саме статтею 295 КАСУ, колегія суддів зазначає наступне.

В рішенні суду першої інстанції дійсно зазначено про те, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Проте, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В даному випадку це порушення суду першої інстанції не впливає на суть вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В той же час, відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у ході розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 11.01.2019 року по справі № 1640/2972/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло