Справа № 319/79/19(2-а/319/2/2019)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2019 року

м. Дніпро

справа № 319/79/19

провадження №2-а/319/2/2019

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2019 року у справі №319/79/19 (провадження №2-а/319/2/2019) за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Більмацького відділення поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Рудяка Олександра Сергійовича про визнання незаконними дії та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконними дії інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Більмацького відділення поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Рудяка Олександра Сергійовича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу 18.01.2019 року за адресою автомобільна дорога «Більмак» - ст. Більмак, 3км + 800 м.;

- скасувати постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Більмацького відділення поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Рудяка Олександра Сергійовича серії ДПО №913911 від 18.01.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає про те, що 18.01.2019 року відповідачем відносно нього складено оскаржувану постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Вказану постанову позивач вважає неправомірною, оскільки така винесена відповідачем за відсутності події та складу правопорушення, без наявності належних доказів вчинення правопорушення. Вказує на недотримання відповідачем встановленого ст.278,279 КУпАП порядку підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення та процедури розгляду справи. Крім цього, за позицією позивача, відповідачем неправомірно винесено спірну постанову на місці зупинки автомобіля позивача, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати таку справу, у зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості скористатися у повному обсязі своїми процесуальними правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2019

року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дослідивши наданий відповідачем на підтвердження правомірності прийнятого рішення відеозапис, суд першої інстанції вказав на те, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, що вказує на правомірність притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо доведеності факту порушення позивачем Правил дорожнього руху та вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Такі висновки позивач обґрунтовує тим, що наданий відповідачем до суду першої інстанції відеозапис не містить фіксації самого факту порушення позивачем вимог п.п. «б» п.9.2 Правил дорожнього руху, а відтак такий відеозапис неможливо вважати належним доказом вчинення позивачем інкримінованого правопорушення. Скаржник наполягає на тому, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а спірне рішення прийняте відповідачем за відсутності події адміністративного правопорушення. Крім цього, позивач зазначає про те, що відповідачем не було роз'яснено позивачу його прав, які визначені ст.268 КУпАП, під час розгляду справи відповідач відхилив клопотання позивача про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення у часі.

Дослідивши матеріали справи та аргументи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 18 січня 2019 року інспектором сектору реагування патрульної поліції №3 Більмацького відділення поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Рудяком Олександром Сергійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО №913911, згідно якої позивач 18.01.2019 року о 14 год. 06 хв. на а/д «Більмак-ст.Більманка» 3 км + 800 м, керуючи автомобілем ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку (праворуч) перед перестроюванням в ході завершення маневру обгону, перестроювання з однієї смуги на іншу, чим порушив п.9.2 б ПДР України.

Відповідно до вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Правомірність дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та правомірність прийнятої ним постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції, в повній мірі, не може погодитися з висновками суду першої інстанції, які зроблені ним під час розгляду цієї справи, з огляду на наступне.

Так, вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з позицією позивача щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи, а саме розгляду справи за місцем зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Пунктом 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 2 Розділу ІІІ Інструкції конкретизує, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, статтею 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, відповідачем правомірно винесено спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці його скоєння.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015р. (справа №5-рп/2015), яким надано тлумачення словосполученням «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, оскільки вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст.258 цього Кодексу зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджуються вимоги ч.4 ст.258 постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення адміністративного позову в частині заявлених позовних вимог щодо визнання незаконними дії відповідача стосовно розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу.

В той же час, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності та обґрунтованості спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.

Так, за змістом оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП

Згідно із ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, з огляду на обставини, які викладені в оскарженій постанові інспектора патрульної поліції та враховуючи об'єктивну сторону правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, яке полягало у порушенні правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки факт порушення позивачем вимог ПДР є доведеним.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, об'єктивна сторона якого викладена у спірній постанові.

Крім цього, з огляду на доводи заявленого позову та апеляційної скарги позивач свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечує та зазначає, що порушення вимог ПДР ним допущено не було.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (частина 3 статті 77 КАС України)

За змістом частини 4 статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві у неї (частина 3 статті 308 КАС України).

З метою з'ясування обставин, які б підтверджували або спростовували допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху, та перевірки доводів позивача, на які він посилається в підтвердження своїх позовних вимог та апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції було витребувано у Більмацького відділення поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області (службу в якому проходить відповідач) відеозапис з місця події, за фактом якої відповідачем прийнято постанову ДПО18 №913911 від 18.01.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

На вимогу суду Більмацьким відділенням поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області витребуваний доказ, на який відповідач посилається, обґрунтовуючи свою позицію про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не було надано, про наявність поважних причин не подання такого доказу відділення поліції суд апеляційної інстанції також не повідомило.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає недоведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у зв'язку з чим спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення ДПО №913911 від 18.01.2019 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладені норми процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що постанову серія ДПО №913911 від 18.01.2019 року слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2019 року у справі №319/79/19 (провадження №2-а/319/2/2019) - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО №913911 від 18.01.2019 року - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14.05.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк