Справа № 130/484/19
Суддя: Вернік В. М.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" травня 2019 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Верніка В.М.,
за участі: - секретаря Росовської О.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження в м.Жмеринці адміністративний позов адвоката Бардіної Олени Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до службової особи УПП в Одеській області ДПП Національної поліції про оскарження рішення в справі про притягнення до адміністративної відповідальності,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Бардіна О.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , 28.02.2019 року (згідно дати поштового відправлення) звернулася з цим позовом до Жмеринського міськрайонного суду із вимогам скасувати постанову службової особи УПП в Одеській області ДПП Національної поліції, серії НК №036212 від 20.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Також просила витребувати у відповідача оригінал постанови серії НК №036212 від 20.02.2019 року. У адміністративному позові представник позивача виклала наступну позицію. 20.02.2019 року службовою особою УПП в Одеській області ДПП Національної поліції винесено постанову серія НК № 036212 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Обгрунтуванням постанови є те, що на автодорозі Київ-Одеса 450 км + 500 м, керуючи транспортним засобом при зважуванні на СПВК вага на одиночній вісі склала 12 000 кг при 11 000 кг, чим порушив п.22.5 ПДР. Проте, 20.02.2019 року позивач здійснював керування вантажним автомобілем, який перевозив сипучій вантаж зерно. Загальна маса вантажного автомобіля під керуванням позивача відповідала вимогам закону. Під час зважування транспортного засобу, що перебував під керуванням позивача, при проходженні габаритно-вагового контролю, позивач не погодився з його результатами, оскаржив дії працівників Укртрансбезпеки та зазначив порушення, які унеможливлюють здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу із сипучим вантажем. При цьому позивачу не надали документи, в яких повинні бути відображені результати габаритно-вагового контролю. На момент винесення постанови результати габаритно-вагового контролю не набули остаточного характеру, оскільки згідно Порядків №879 та №1567 це відбувається тільки після винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу та набрання нею законної сили. Відповідно до п.18 Порядку №879 здійснення габаритно-вагового контролю за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. Згідно п.21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. В додатку 3 до Порядку №1567 міститься форма Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Вказала, що жодних показань технічного приладу, яким здійснювався габаритно-вагового контролю відповідачем досліджено не було. В постанові не вказано жодного доказу вчинення правопорушення. При цьому згідно ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Тому звинувачення позивача у порушенні вимог 22.5. Правил дорожнього руху вважає голослівним, воно не підтверджується жодними належними доказами та не відповідає фактичним обставинам справи, а притягнення до адміністративної відповідальності є протиправним та таким, що порушує права позивача, гарантовані Конституцією України та права передбачені ст.7, 247 КУпАП, а саме те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і у встановленому законом порядку. Відповідно до п.22 Порядку №879 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 КУпАП, однак жодного затримання транспортного засобу згідно із статтею 265-2 КУпАП не здійснювалось. Вказане свідчить, що перевищення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу встановлено не було, а відтак немає складу адміністративного правопорушення, безпідставно зазначеного в постанові НК №062755. Зауважила, що згідно ч.2,3 ст.7 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань. Методики вимірювань у сфері законодавчо регульованої метрології, що є обов`язковими до застосування, визначаються в нормативно-правових актах або в нормативних документах, на які є відповідні посилання в нормативно-правових актах. При цьому, ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, отримання результатів проведення габаритно-вагового контролю без використання методики, використання якої прямо передбачене чинним законодавством, повинно свідчити, що такі результати є не дійсними, а діяльність Державної служби України з безпеки на транспорті з проведення габаритно-вагового контролю без використання методики була та залишається протиправною та такою, що суперечить ст.19 Конституції України. Позивачем здійснювалось перевезення сипучих вантажів, що у зв`язку зі своїми фізичними властивостями постійно змінюють розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі. Згідно п.1.3 Методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, затвердженої Державною службою автомобільних доріг України 30.05.2008 року, не здійснюються вимірювання поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів з вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі (сипучі вантажі). Таким чином, зазначена методика не дозволяє здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів із сипучим вантажем. Безпідставність здійснення габаритно-вагового контролю сипучих вантажів підтверджена провідною науковою установою в сфері розвитку дорожнього господарства Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом в листі №1217/21 від 26.04.2017 року та листом ДП "Державтотрансндіпроект" від 15.08.2017 року №1.13-14/3239. Тому, оскільки відсутня затверджена Мінекономрозвитку методика з проведення габаритно-вагового контролю, а методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі не розповсюджується на здійснення габаритно-вагового контролю сипучих вантажів, проведення такого габаритно-вагового контролю та оформлення його результатів є протиправним та становить порушення Конституції України. Таким чином, використання результатів габаритно-вагового контролю та приймання рішення про притягнення водія до адміністративної відповідальності можливе лише після набрання результатами габаритно-вагового контролю законної сили внаслідок розгляду справи в органі державного контролю згідно пункту 25 Порядку №1567. Єдиними належними доказами, які б свідчили би про наявність перевищення габаритно-вагових параметрів є такі, що набули остаточного характеру, довідка про здійснення габаритно-вагового контролю, акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу. Але, вказані докази поліцейським оцінені не були у зв`язку з їх відсутністю. Відтак звинувачення позивача у порушенні ним вимог п.22.5. Правил дорожнього руху не обґрунтованим належними та допустимими доказами та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, розгляду якої по суті взагалі не відбулось. Так, постанова оформлена з грубим порушенням КУпАП, оскільки в ній викладені недостовірні обставини, які не відповідають дійсності та не ґрунтуються на жодних належних та достовірних доказах в порушення ст.280 КУпАП; в постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (порушення ст.283 КУпАП); будь-якої підготовки справи до розгляду та її розгляду не було (порушення ст.279 КУпАП); під час розгляду справи не встановлено чи винна особа в його вчиненні (порушення ст.280 КУпАП); поліцейський не ознайомив позивача з його правами, передбаченими ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України; постанова заповнена нерозбірливо та є нечитабельною. Враховуючи вищевикладене, накладення на позивача адміністративного стягнення з грубим порушенням його прав та без дотримання встановленої законом процедури є нічим іншим, як притягнення його до відповідальності в протиправному порядку. Також зауважила, що відповідно до ч.10 розділу XIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, заповнення в письмовій формі протоколів про адміністративні правопорушення, постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, тимчасових дозволів здійснюється чорнилом (пастою) чорного або синього кольору. Записи здійснюються розбірливим почерком, а прізвище, ім`я, по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім`я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами. Разом з тим примірник постанови, що був вручений позивачу, не відповідає вказаним положенням даної інструкції, бланк постанови заповнено нерозбірливо, посада, спеціальне звання та прізвище, ім`я, по батькові поліцейського записано не друкованими літерами і таким чином, що їх неможливо розібрати, викладені у постанові відомості неможливо зрозуміти. Тому вищевказані порушення вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі призвели до неналежного копіювання здійсненого шляхом відтиску на самокопіювальному папері примірника постанови, що був вручений позивачу. Відтак позивач позбавлений будь-якої можливості надати до суду копію постанови більш високої якості (а.с.1-3).
Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 06.03.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання (а.с.15). Судом було витребувано з УПП в Одеській області оригінал оскаржуваної постанови серії НК №036212 від 20.02.2019 року, а також відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву до суду на позовну заяву та зобов`язано його в строк до 26.03.2019 року надати матеріали, на підставі яких виносилась оскаржуване рішення про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 20.02.2019 року стосовно ОСОБА_1 .
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 29.03.2019 року відкладено судове засідання у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи (а.с.25).
18.04.2019 року на електрону пошту суду надійшла заява представника УПП в Одеській області ДПП Шияновської Ю.О., із зауваженням, що про існування даного позову вони випадково дізналися з офіційного сайту Судової влади за посиланням court.gov.ua/fair/. З інформації, отриманої з ЄДРСР було встановлено, що представник позивача адвокат Бардіна О.О. звернулась з цим позовом до Жмеринського міськрайонного суду із вимогами скасувати постанову службової особи УПП в Одеській області ДПП Національної поліції, вказавши невірну адресу відповідача АДРЕСА_1 . Єдиною офіційною адресою Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції є вул. Акад. Корольова, 5, м.Одеса, 65114. В той же час реалізувати своє право на захист від пред`явленого обвинувачення відповідач не має можливості, оскільки всупереч вимогам законодавства ні копії позову, ні копії доданих до нього документів на їхню адресу не надходило. Просила направити на адресу УПП в Одеській області ДПП документи, визначені ст.174 КАС України.
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 18.04.2019 року відкладено судове засідання та направлено відповідачу на офіційну електрону адресу копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та доданих до неї документів (а.с.33).
В судове засідання 07.05.2019 року адвокат Бардіна О.О. та позивач ОСОБА_1 за їх належним та завчасним викликом не з`явилися, представник позивача попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, посилаючись на неможливість останнього бути присутнім на судовому засіданні. Також вказала про власну неспроможність прибути в судове засідання у зв`язку з відпусткою. Просила задоволити позов.
06.05.2019 року на електрону пошту суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник УПП в Одеській області ДПП просила у задоволені заявлених вимог відмовити повністю та розглянути справу без її участі. Вказала, що вважає позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими з огляду на наступне. 20.02.2019 року на 450 км + 500 м автомобільної дороги Київ-Одеса інспектором патрульної поліції 1-ої роти 1-го батальйону УШІ в Одеській області ДПП Стояном Дмитром Володимировичем було винесено постанову серії НК №036212 від 20.02.2019 року, якою щодо ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Так, згідно даної постанови у справі про адміністративне правопорушення, квитанції та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 20.02.2019 року - приблизно о 14 годин 26 хвлин 20.02.2019 року на 450 км + 500 м автомобільної дороги Київ - Одеса громадянин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Scania R420", номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричіпом "Bodex" номерний знак НОМЕР_2 , рухався з перевантаженням на одиничну вісь у 1020 кг, навантаження на одиночну вісь становило 12020 кг при дозволених 11000 кг, чим порушив п.22.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.132-1 КУпАП. Зважування проводилось вагами електронними для поосного зважування автомобілів 020Т-АR. Поліцейські відреагували на дане правопорушення та, встановивши разом з представниками Укртрансбезпеки, факт порушення водієм правил перевезення вантажу (перевантаження транспортного засобу), роз`яснили йому права, передбачені ст.268 КУпАП та пояснили, що відносно нього на місці зупинки автомобіля розглядатиметься справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача інспектором патрульної поліції було винесено постанову. Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України. Ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачає, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, крім того, цією ж статтею встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. Ст.33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до п.16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства. Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, згідно п.3 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11т. здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879. Пунктом 3 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Таким чином, Управління Укртрансбезпеки у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті та її посадові особи уповноважені відповідно до Положення та Порядку №879 здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування. Згідно з ч.3 п.2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки. Відповідно до п.4 "Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, допускається перевищення вагових параметрів над визначеними у п.22.5 ПДР на 2%.Тобто, законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2%, еквівалентно 220 кг на одиночну вісь, що дозволяє враховувати похибку вагового комплексу, специфіку вантажу, в тому числі й сипучого тощо. У даній справі перевищення навантаження на одиночну вісь становить більше 2%. Крім того, відповідно до Наказу Міністерства транспорту України №363 від 14.10.2014 року "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані, зокрема. Відповідно до п.п.8.14-8.15 Глави 8 Наказу Міністерства транспорту України №363 від 14.10.2014 року "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення. Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення великоваговим автомобільним транспортом зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Також, згідно чеку та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 20.02.2019 року, підписаної посадовими особами Укртрансбезпеки, навантаження на одиночну вісь становило 12020 кг при дозволених 11000 кг із урахуванням похибки у 2% - 11220 кг). Оскаржувану постанову винесено саме на підставі вказаного чека та довідки. Відповідно до копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, яке чинне до 15.06.2019 року, ваги електронні для поосного зважування автомобілів 020Т¬АR відповідають вимогам ДСТУ ОІМL R 134-1:2010 Прилади автоматичні для дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. При цьому представником позивача не надано доказів на підтвердження того, що вимірювальне та зважувальне обладнання, за допомогою якого було здійснено габаритно-ваговий контроль, було не у робочому стані чи не пройшло у встановленому порядку метрологічну атестацію з подальшим клеймуванням та не мало відповідний сертифікат. Отже, навантаження на одиночну вісь транспортного засобу, яким керував позивач, перевищує обмеження, встановлені п.22.5 Правил дорожнього руху, що є порушенням правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами. Разом з тим, в обґрунтування власної правої позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт перевантаження ним транспортного засобу чи доказів, котрі підтверджували недостовірність результатів габаритно-вагового контролю тощо. Наомість стороною відповідача надано достатньо доказів, котрі підтверджують законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови та підтверджують наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.132-1 КУпАП. Тому вважає, що з огляду на вищевикладене в діях позивача є склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.132-1 КУпАП, постанова є обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством, а доводи позивача щодо необхідності її скасування безпідставні, необгрунтовані та не підкріплені нормами законодавства.
Оскільки відсутні перешкоди для розгляду справи, а всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд відповідно до ч.9 ст.205 КАС України розглядає справу у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши інші докази, які є у справі, суд встановив таке.
Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 036212 від 20.02.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП з підстав порушення вимог п.22.5 Правил дорожнього руху, що вбачається з копії оскаржуваного рішення (а.с.4).
З копій акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 20.02.2019 року №045999 та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 20.02.2019 року вбачається, що на момент зважування транспортного засобу "Scania R420", номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричіпом "Bodex", номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , вбачається, що результати вагового контролю навантаження на першу вісь 7520 кг., навантаження на другу вісь 12020 кг., на третю вісь 7960 кг., на четверту вісь 7580 кг., на п`яту вісь 7580 кг. , при дозволеному навантаженні 11220 кг. (а.с.49,50)
Згідно з ч.1 ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Таким чином, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:
1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;
2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;
3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;
4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;
5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.1,2,3 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.
Згідно ч.5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Статтею 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Суд не приймає до уваги відзив, поданий представником УПП в Одеській області ДПП, оскільки предметом оскарження у даній адміністративній справі є рішення службової особи підрозділу вказаного управління, відтак належним відповідачем повинен бути саме працівник патрульної поліції, яким винесено дане рішення, тобто інспектор патрульної поліції роти №1 БУПП №1 в Одеській області ДПП Стоян Д.В., з визначеного пунктом 7 ч.1 ст.4 КАС України переліку суб`єктів владних повноважень, спір щодо його рішення із яким позивача, як фізичної особи, становить юрисдикцію цієї адміністративної справи згідно вимог п.1 ч.1 ст.19 КАК України.
Так, жодних документів на представницво ОСОБА_2 у встановленому порядку інтересів вказаного відповідача суду не представлено, серед інших таким суд не визнає копію довіреності від 02.01.2019 року №93, яка вочевидь не містить відомостей про особисте волевиявлення інспектора патрульної поліції ОСОБА_3 стосовно такого правочину. Натомість саме Управління патрульної поліції в Одеській області, представництво якого може здійснюватись за вказаною довіреністю, що є розпорядженням його керівника, до участі у справі ніким не залучалось за жодним процесуальним статусом.
Суд визнає аргументованими доводи сторони позивача про неналежність змісту оскаржуваної постанови, що не містить вказівки друкованими літерами посади, спеціального звання та прізвища, ім`я, по батькові поліцейського, яким її складено, та стосовно нездійснення відповідачем попередньо до проведення розгляду справи, за результатом чого постановлено оскаржуване рішення, завчасного ознайомлення позивача із обсягом його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, нез`ясування потреби участі захисника, правомірність чого відповідачем всупереч власного обов`язку суб`єкта доказування не доведена належними та допустимими доказами, як то витребуваним оригіналом оскаржуваного рішення, відеозаписом нагрудної камери працівника патрульної поліції тощо.
Суд також визнає протиправним рішення відповідача про накладення на позивача адміністративного стягнення з викладених у постанові серії НК №036212 від 20.02.2019 року підстав керування транспортним засобом, вага на одиночній вісі якого склала 12000 кг при дозволених 11000 кг, суто обмежені обставини чого працівником патрульної поліції визначені порушенням вимог п.22.5 Правил дорожнього руху України. При цьому оскаржувана постанова не містить жодних вказівок стосовно порушення водієм, якого притягнуто до адміністративної відповідальності певних спеціальних правил, за якими згідно абзацу першого п.22.5 Правил дорожнього руху України здійснювання руху транспортних засобів, зокрема з перевищенням навантаження на одиночну вісь 11 т., загалом передбачено.
Водночас зазначені у постанові відповідача дії водія ОСОБА_1 не становлять ознак порушення вимог абзацу третього п.22.5 Правил дорожнього руху України, положеннями якого заборону руху транспортних засобів з навантаженням серед іншого на одиночну вісь понад 11 т. встановлено виключно у разі перевезення автомобільними дорогами подільних вантажів, до яких вочевидь не належить сипучий вантаж у виді насіння соняшника, що перевозився вказаним транспортним засобом згідно даних вказаного акту від 20.02.2019 року №045999.
Отже, викладений обсяг відомостей в оскаржуваній постанові відповідача не доводить наявності складу правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.
Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано суду оригіналу постанови серії НК № 036212 від 20.02.2019 року, яка витребовувалась згідно ухвали судді Жмеринського міськрайонного суду від 06.03.2019 року, позаяк копія вказаної постанови наданої позивачем не є вільно читабельною, також відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, а тому з урахуванням положень ч.3 ст.62 Конституції України, згідно яких обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд визначає, що оскаржувану постанову серії НК №036212 від 20.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення вимог ст.132-1 КУпАП необхідно скасувати та закрити провадження в адміністративній справі щодо останнього. Відтак адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Про понесені позивачем судові витрати суду не повідомлено, відтак судовий збір від сплати якого звільнено позивача за даним предметом позовних вимог, згідно положень ч.5 ст.139 КАС України належить віднести на рахунок держави.
Враховуючи викладене, керуючись ст.7, 255, 251, 252, 277-2, 278, 280, 285 КпАП України, ст.2, 5, 6, 9, 12, 14, 19, 20, 22, 32, 72, 77, 94, 122, 139, 143, 192, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задоволити.
Визнати неправомірною та скасувати постанову інспектора патрульної поліції 1-ї роти 1-го батальону Управління патрульної поліції №1 в Одеській області Департаменту патрульної поліції Стояна Дмитра Володимировича, серії НК №036212 від 20.02.2019 року, про накладення за ст.132-1 КпАП України на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень; провадження в адміністративній справі щодо нього закрити.
Судові витрати із сплати судового збору віднести на рахунок держави.
Рішення набирає законної сили після закінчення строків його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.