Справа № 640/20055/18
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 травня 2019 року № 640/20055/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - позивач, ГУ ДФС у м. Києві), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденко, будинок 33/19 до ОСОБА_1 (надалі - відповідач), адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 65570,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві та є платником податків.

Станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб 50478,09 грн та з військового збору у розмірі 15092,43 грн.

У зв`язку з чим, відповідачу винесено податкову вимогу від 20 листопада 2017 року №107694-17 на суму 65570,52 грн, яка направлена у визначений законом спосіб.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Копія ухвали про відкриття провадження у адміністративній справі №640/20055/18 надіслана на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , яка є зареєстрованим місцем проживання відповідача з 02 жовтня 2009 року за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в місті Києві та отримана останнім 27 березня 2019 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (Т.1, арк. 48).

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження в адміністративній справі, про право надати свій відзив на позов або заяву про визнання позову. Однак, у встановлений судом строк, відповідач відзив на позов та додаткові документи до суду не подав.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

У відповідності до наданого суду розрахунку суми податкового боргу станом на 06 червня 2018 року за ОСОБА_1 обліковується податковий борг зі сплати податку на доходи фізичних осіб та зі сплати військового збору на загальну суму 65570,52 грн, який не сплачено у встановлені терміни, на підставі податкових повідомлень - рішень № від 28 вересня 2017 року, № від 28 вересня 2017 року та № від 28 вересня 2017 року (Т.1, арк. 10).

28 вересня 2017 року позивачем на підставі Акта від 14 серпня 2017 року №1080/26-15-13-09-12/НОМЕР_1 винесено податкові повідомлення - рішення №, №, № щодо сплати відповідачем суми податкових зобов`язань на загальну суму 65570,52 грн (Т.1. арк. 23-28,16-17,18,19-20).

Також, матеріали справи містять копію податкового повідомлення-рішення від 28 вересня 2017 року та копію поштового конверта, проте, суд позбавлений можливості, ідентифікувати дані документи та надати їм відповідну правову оцінку, зокрема, в частині відносно якої саме фізичної особи-підприємця винесено вказане податкове повідомлення-рішення та кому саме було адресовано листа, оскільки відповідні графи у вказаних документах, які б дозволяли їх ідентифікувати, були «закриті» іншими, а саме, довідкою відділення поштового зв`язку про повернення конверту та фіскальним чеком про направлення поштової кореспонденції (Т.1, арк.21,22).

Крім того, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві винесено податкову вимогу форми «Ф» від 20 листопада 2017 №107694-17, яка направлена на адресу: АДРЕСА_2 , яка зазначена, як адреса ОСОБА_1 ( Т .1, арк. 11,14-15).

Також позивачем винесено рішення №107694-17 про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу (Т.1, арк. 13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі по тексту - ПК України), у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до абз. 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вже було зазначено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 02 жовтня 2009 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (Т .1, арк. 48), в той час, коли з наданих суду доказів направлення податкової вимоги вбачається, що остання була направлена на адресу: АДРЕСА_2 , яка не є зареєстрованим місцем проживання відповідача, тобто, позивачем не надано доказів дотримання вимог пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України щодо належного направлення на адресу платника податків податкової вимоги.

Також, позивачем не доведено направлення та отримання відповідачем винесених податкових повідомлень - рішень стосовно наявності у відповідача, як платника податків, податкових зобов`язань.

Наведене в сукупності свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз та зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 257, 262, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова