Справа № 260/521/19
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2019 року м. Ужгород№ 260/521/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванчулинець Д.В.

при секретарі судового засідання Костелей І.Ф.,

сторони у судове засідання не з'явилися,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича (АДРЕСА_2) про визнання постанови (рішення) відповідача протиправною та її скасування, -

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича (далі - відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича від 27.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58730925 з виконання виконавчого напису № 25333 від 31.10.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського районного нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» по договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 303/04-Ж-08 від 28.02.2008 року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в загальному розмірі 34888,71 (тридцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят вісім доларів США 71 цент) дол. США; 2) витребувати у відповідача матеріали виконавчого провадження № 58730925 з виконання виконавчого напису № 25333 від 31.10.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського районного нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк»; 3) стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій просив вжити заходів забезпечення адміністративного позову, шляхом постановлення ухвали про зупинення виконавчого провадження № 58730925, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича з виконання виконавчого напису № 25333 від 31.10.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського районного нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» по договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 303/04-Ж-08 від 28.02.2008 року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в загальному розмірі 34888,71 (тридцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят вісім доларів США 71 цент) дол. США.

16 квітня 2019 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відмовлено у задоволення заяви про забезпечення позову в даній адміністративній справі.

16 квітня 2019 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в даній адміністративній справі та витребувано від відповідача належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 58730925 для приєднання до матеріалів справи до 23 квітня 2019 року.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що постанови приватного виконавця є незаконними у зв'язку з тим, що оскаржувана постанова не містить змісту резолютивної частини виконавчого документу - виконавчого напису, яким визначено еквівалент суми стягнення в грошовій одиниці України - гривні, на момент вчинення виконавчого напису. Також звертає увагу суду, що відповідно до виконавчого напису стягувачем по ньому є Публічне акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК", а натомість у всіх оскаржуваних постановах стягувачем вказано Акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК". При цьому, зазначає, що кредитні кошти позивач отримував в Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк».

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв'язку з тим, що підстав для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання у відповідача не було, зважаючи на те, що виконавчий документ відповідає всім вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з дотриманням вимог чинного законодавства. Щодо посилання позивача, що нібито виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначеного неналежного стягувача по виконавчому провадженню зазначає, що відповідно до статуту Акціонерного товариства « Укрсоцбанк» затвердженого 26 квітня 2018 року рішенням річних загальних зборів акціонерів банк є правонаступником всіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про що зазначено в п.1.2 розділу першого вказаного статуту.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

У відповідності до статті 268 частини 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, докази, якими вони підтверджуються, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов наступних висновків.

28 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" (кредитор) та громадянином України ОСОБА_1 ( позичальник) укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії. За предметом договору кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредиту. Надання кредиту здійснювалося окремими частинами, траншами з кінцевим терміном повернення 27 лютого 2017 року. Кредит надано на наступні цілі: поточні потреби, що визначено п.1.2. Договору.

27 березня 2018 року до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича надійшла заява стягувача АТ «Укрсоцбанк», про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № № 25333 від 31.10.2017 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» заборгованість, що виникла по договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 303/04-Ж-08 від 28 лютого 2008 року, боржником за яким є ОСОБА_1.

27 березня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округ Закарпатської області Ярошевським Дмитром Андрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58730925 з примусового виконання примусового виконання виконавчого напису № № 25333 від 31.10.2017 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» заборгованість, що виникла по договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 303/04-Ж-08 від 28 лютого 2008 року, боржником за яким є ОСОБА_1.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 серпня 2015 року по 12 вересня 2017 року. Сума заборгованості складається з: строкова заборгованість - 10 951,51 дол. США; строкова заборгованість по нарахованих відсотках - 6 698,35 дол. США; прострочена заборгованість по нарахованих відсотках -6 698,35 дол. США; загальна сума заборгованості становить 34 888.71 дол. США.

27 березня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Дмитром Андрійовичем, у відповідності до ст. 3, ч. 3 ст. 40 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

Того ж дня 27 березня 2019 року, відповідачем, у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника, а саме накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих розрахункових рахунках у всіх видах валют а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, що разом становить 38377.58 дол. США.

Зазначені постанови направлено позивачу та отримано ним 30 березня 2019 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Згідно зі статтею 192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Загальні положення про виконання грошового зобов'язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема в частині третій цієї статті зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Таким чином, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Відповідно до статті 49 частини 3 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що виконання за виконавчим листом може бути здійснено в іноземній валюті.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та

посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та за наявності, по

батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних

осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження

боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних

осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для

юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання

рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному

виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

У разі пред'явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох

відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи

резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій. у виконавчому

документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій

частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право

стягнення є солідарним.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із

зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого

документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо

орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний

мати таку печатку.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої

служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів

з дня його пред'явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили

(крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного

виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до

виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської

ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо

стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання

рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є

обов'язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої

служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за

підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстав для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання у відповідача не було, зважаючи на те що виконавчий документ відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з дотриманнями чинного законодавства.

Щодо посилання позивача, що виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено неналежного стягувача по виконавчому провадженню то суд погоджується з відповідачем, що відповідно до статуту Акціонерного товариства « Укрсоцбанк» затвердженого 26 квітня 2018 року рішенням річних загальних зборів акціонерів, банк є правонаступником всіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про що саме зазначено в п. 1.2 розділу першого вказаного статуту.

Разом з тим, згідно ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмолено, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 12, 19, 72, 77, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича (АДРЕСА_2) про визнання постанови (рішення) відповідача протиправною та її скасування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України)

СуддяД.В. Іванчулинець