Справа № 280/5565/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 квітня 2019 року 11:07Справа № 280/5565/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О. та представників

позивача: Волнової Ю.М.,

відповідача: Ігнатченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Фелікс»

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Фелікс» (далі - позивач, ТОВ «БК «Фелікс») до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач (з урахуванням уточнень від 08.01.2019) просив суд визнати протиправною та скасувати постанову від 29.11.2018 №ЗП 2056/570/АВ/П/ТД-1ФС про накладення штрафу, складену відповідачем, якою на позивача накладено штраф у розмірі 1 005 210,00 грн.

Ухвалою суду від 27.12.2018 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. В межах встановленого строку позивачем недоліки усунуто.

Ухвалою суду від 09.01.2019 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 05.02.2019.

Ухвалою суду від 05.02.2019 відкладено підготовче засідання на 27.02.2019.

Ухвалою суду від 27.02.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, а підготовче засідання відкладено на 26.03.2019.

В підготовчому засіданні 26.03.2019 судом закрито підготовче провадження та за згодою представників сторін розпочато розгляд адміністративної справи по суті. Крім того, в судовому розгляді адміністративної справи оголошено перерву до 19.04.2019.

В судовому засіданні 19.04.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29.11.2018 заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області винесено спірну постанову №ЗП 2056/570/АВ/П/ТД-1ФС від 29.11.2018, якою до ТОВ «Будівельна компанія «Фелікс» застосовано штрафні санкції в сумі 1 005 210,00 грн. за порушення вимог ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України, а саме: за допущення на протязі 2018 до роботи 9-х осіб без укладання трудового договору. Разом з тим, позивач вважає висновок відповідача про порушення ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України необґрунтованим, оскільки між ТОВ «БК «Фелікс» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 були укладені не трудові договори, а договори підряду на виконання будівельних робіт, відповідно до п. 1.1 яких Підрядники зобов`язалися за завданням Замовника, власними силами виконати ремонтні роботи на конкретному об`єкті відповідно до конкретного договору, а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи. Позивач зазначає, що надані при проведені інспектування договори підряду, укладені між ТОВ «БК «Фелікс» та фізичними особами, містили всі суттєві умови, передбачені цивільним законодавствам, які підтверджують правову природу наявних між фізичними особами та позивачем цивільних правовідносин.

Також, представник позивача вказував на ту обставину, що наявність цивільно-правових відносин, що склалися між Замовником та Підрядниками, підтверджується відображенням позивачем сум виплачених коштів у звітах про суми заробітної плати (доходу) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за формою 1-ДФ, що подавались до органів ДФС, в момент здійснення таких виплат. Зазначає, що позивачем повідомлялось про осіб, які виконують роботи за цивільно-правовими договорами шляхом відображення у звітності відповідного номеру категорії осіб. Крім того, ТОВ «БК «Фелікс» як податковим агентом здійснювалось утримання та перерахування до бюджету відповідних податків та внесків в момент прийняття виконаних робіт та виплати грошових коштів, в свою чергу, виконані роботи передавались Підрядниками Замовнику з оформленням актів приймання-передачі робіт.

Позивач зазначає, що зобов`язати ТОВ «БК «Фелікс» та фізичну особу укласти трудовий договір, коли між ними фактично існують відносини іншого характеру, або ж визнавати існуючий між ними цивільно-правовий договір недійсним не входить до компетенції органів Держпраці, тому висновки про порушення вимог ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України є припущеннями, які не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що під час проведення інспекційного відвідування ТОВ «БК «Фелікс» з питання оформлення трудових відносин встановлено що на протязі 2018 року 9 осіб були допущені до роботи без укладання трудового договору, що порушує вимоги ч.1, 3 ст.24 КЗпП України, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 Відповідач зазначає, що під час дослідження взаємовідносин між позивачем та зазначеними особами було встановлено, що виконувані роботи свідчать про процес праці, який передбачає підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядку та графіку змінності, встановленому на підприємстві, що передбачено ст.21 КЗпП України та притаманне саме трудовим відносинам. Крім того, встановлено, що в завданнях Замовника не вказується конкретний вид послуги (роботи) та її кінцевий результат, із зазначенням кількісних і якісних показників, після досягнення (виконання) яких договір вважається виконаним і дія його припиняється, фактично виконавець підпорядковується внутрішньому трудовому розпорядку (стаття 57, 142, 159 КЗпП України), що притаманне саме строковому трудовому договору, оскільки укладені на визначений термін. Також, відповідач вказує на те, що для вищевказаних осіб оплата праці залежала від відпрацьованого часу протягом місяця, що відповідає вимогам частини 1 статті 97 КЗпП України та статті 2 Закону України «Про оплату праці» та притаманне саме трудовим договорам. Крім того, зазначені вище особи були зобов`язані при виконанні робіт забезпечити виконання необхідних заходів по пожежній безпеці, забезпечити при виконанні робіт дотримання вимог техніки безпеки, з чим зазначені особи були ознайомлені під підпис при проведенні цільового інструктажу, дані факти відображено в витязі з журналу проведення інструктажів, що передбачено ст.21 КЗпП України та відноситься саме до трудових відносин. Також, була передбачена відповідальність за порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, встановлених на підприємстві, де виконуються роботи.

Відповідач зазначає, що інспекторами праці під час перевірки не надавалася оцінка цивільно-правовим договорам, а встановлювалися фактично трудові відносини від характеру функцій, які виконувалися вищезазначеними особами. Тобто важлива, не сама форма договору, а характер праці та її виконання з метою виявлення підміни трудових відносин цивільно-правовими. Зазначає, що роботи здійснювалися в межах діяльності підприємства, згідно до обраного виду підприємництва, але в штатному розписі не внесено ні однієї відповідної професії для виконання діяльності обраної за КВЕД. Тобто на підприємстві відсутні працівники, які повинні виконувати роботи згідно до своїх функцій для ведення діяльності ТОВ «БК «Фелікс». Відповідач вказує на те, що в даному випадку предметом укладених договорів є виконання саме трудових функціональних обов`язків у відповідності до обраного ТОВ «Будівельна компанія «Фелікс» виду господарської діяльності. Праця за цими договорами не є юридично самостійною, а здійснюється у межах діяльності всього підприємства з систематичним виконанням трудових функцій.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав позицію викладену в письмових запереченнях та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 17.10.2018 заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області видано наказ №1707 «Про проведення інспекційного відвідування», пунктом 1.1 якого наказано організувати здійснення інспекційного відвідування ТОВ «БК «Фелікс» з питань додержання законодавства про працю та проведення у термін до 25.10.2018.

Крім того, 17.10.2018 ГУ Держпраці у Запорізькій області видано направлення №906 на проведення інспекційного відвідування ТОВ «БК «Фелікс».

У період з 25.10.2018 по 07.11.2018 співробітниками ГУ Держпраці у Запорізькій області проведено інспекційне відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, за результатами якої складено Акт інспекційного відвідування від 07.11.2018 №ЗП2056/570/АВ (далі - Акт інспекційного відвідування).

Відповідно до висновків Акту інспекційного відвідування встановлено порушення позивачем, серед іншого, ч.1, 3 ст.24 КЗпП України - під час проведення інспекційного відвідування ТОВ «Будівельна компанія «Фелікс» з питання оформлення трудових відносин, встановлено що на протязі 2018 року 9 осіб були допущено до роботи без укладання трудового договору, що порушує вимоги ч.1, 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

29.11.2018 ГУ Держпраці у Запорізькій області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП 2056/570/АВ/П/ТД-1ФС, якою за порушення ч.ч.1,3 ст.24 КЗпП України в частині допуску до роботи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 без укладання трудового договору, до ТОВ «БК «Фелікс» застосовано штрафні санкції в розмірі 1 005 210,00 грн.

Позивач, не погодившись із спірною постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, які визначають, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо твердження позивача про порушення відповідачем порядку проведення інспекційного відвідування та його проведення без зазначення підстав для проведення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Згідно ч.5 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відповідно до статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 від 1947 року (далі - Конвенція), інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Згідно статті 16 Конвенції, інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) (далі - Порядок №295).

Пунктом 2 Порядку №295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

Держпраці та її територіальних органів;

виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до пп.3 п.5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Суд зазначає, що в наказі на проведення інспекційного відвідування відповідачем зазначено підставу його проведення, а саме підпункт 3 пункту 5 Порядку №295.

Згідно пп.1 п.11 Порядку №295, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.

Суд зазначає, що відповідно до ч.5 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Отже, суд зазначає, що у разі якщо позивач вважав, що відповідачем порушено порядок призначення та проведення інспекційного відвідування, то відповідно мав право не допускати посадових осіб Держпраці до проведення інспекційного відвідування, проте таким правом позивач не скористався.

В свою чергу, допуск посадових осіб ГУ Держпраці до проведення перевірки невілює допущені процедурні порушення, а предметом розгляду адміністративної справи повинні бути результати інспекційного відвідування, а саме постанова про накладення штрафу.

Щодо встановленого порушення ч.ч.1, 3 ст.24 КЗпП України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.19 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Згідно п.20 Порядку №295 Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Так, підставою для накладення на ТОВ «БК «Фелікс» штрафних санкцій був висновок відповідача про порушення вимог ч.ч.1, 3 ст.24 КЗпП України в частині допущення до роботи без укладання трудового договору ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

Відповідно до ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи встановлено, що протягом 2018 року між ТОВ «БК «Фелікс» та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 неодноразово укладались цивільно-правові договори підряду на виконання будівельних робіт, а саме:

1. ОСОБА_1 виконував ремонтні роботи з асфальтування залізничних колій у відповідності до договору №42/10470 від 23.10.2018 ПрАТ «Запоріжкран», ремонтні роботи доріг та тротуарів Запоріжсталі у відповідності до договору №20/2018/1937 від 05.07.2018, ремонтні роботи згідно договору №18/2018/1179 від 24.04.2018.

2. ОСОБА_2 виконував ремонтні роботи механіка катку у відповідності до договору №18/2018/1179 від 24.04.2018, поточний ремонт тротуарів на комбінаті «Запоріжсталь» у відповідності до договору №20/2018/1937 від 05.07.2018, ремонтні роботи з асфальтування залізничних колій у відповідності до договору №42/10470 від 23.10.2018, ремонтні роботи доріжок ЦРМО-доменна згідно договору 20/2018/1256 від 30.04.2018, ремонтні роботи за адресою Базова 11/8 Березня у відповідності до договору №12/5-18 від 08.05.2018;

3. ОСОБА_4 виконував ремонтні роботи з бетонування естокади у відповідності до договору №18/2018/1179 від 24.04.2018, ремонтні роботи доріжок ЦРМО-доменна згідно договору №20/2018/1256 від 30.04.2018, ремонтні роботи за адресою: перехрестя 8 Березня/вул. Шевченка у відповідності до договору №12/5-18 від 08.05.2018, поточний ремонт тротуарів на території комбінату «Запоріжсталь» у відповідності до договору №18/2018/1937 від 05.07.2018;

4. ОСОБА_3 виконував ремонтні роботи за адресою: перехрестя 8 Березня/вул.Шевченка у відповідності до договору №12/5-18 від 08.05.2018, бетонування, зварювання у відповідності до договору 18/2018/1179 від 24.04.2018;

5. ОСОБА_5 виконував ремонтні роботи доріжок ЦРМО-доменна згідно договору №20/2018/1256 від 30.04.2018, бетонування у відповідності до договору №18/2018/1179 від 24.04.2018;

6. ОСОБА_8 виконував ремонтні роботи доріжок ЦРМО-доменна згідно договору №20/2018/1256 від 30.04.2018, бетонування у відповідності до договору №18/2018/1179 від 24.04.2018;

7. ОСОБА_7 виконував ремонтні роботи з бетонування у відповідності до договору №18/2018/1179 від 24.04.2018, ремонтні роботи за адресою: перехрестя 8 Березня/вул. Шевченка у відповідності до договору №12/5-18 від 08.05.2018, поточний ремонт тротуарів на території комбінату «Запоріжсталь» у відповідності до договору 18/2018/1937 від 05.07.2018, асфальтування залізничних колій на ПрАТ «Запоріжсталь» у відповідності до договору №42/10470 від 23.10.2018;

8. ОСОБА_6 виконував ремонтні роботи з бетонування у відповідності до договору №18/2018/1179 від 24.04.2018, ремонтні роботи за адресою: перехрестя 8 Березня/вул. Шевченка у відповідності до договору №12/5-18 від 08.05.2018, поточний ремонт тротуарів на території комбінату «Запоріжсталь» у відповідності до договору №18/2018/1937 від 05.07.2018, асфальтування залізничних колій на центральній прохідній ПрАТ «Запоріжсталь» у відповідності до договору №42/10470 від 23.10.2018, ремонтні роботи доріжок ЦРМО-доменна згідно договору №20/2018/1256 від 30.04.2018;

9. ОСОБА_9 виконував роботи з перевезення вантажів у відповідності до договору №20/2018/1179 від 24.04.2018.

Разом з тим, не зважаючи на форму договорів між ТОВ «БК «Фелікс» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суд вважає обґрунтованим висновок відповідача про наявність трудових відносин між позивачем та вищевказаними особами, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно приписів статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Тобто, предметом цивільно-правових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що договори між ТОВ «БК «Фелікс» та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 носили системний характер, а предметом договорів був саме процес роботи - перевезення вантажів (без зазначення кількості перевезень та/або визначення кількості вантажу); проведення різного роду ремонтних робіт, тощо.

При цьому, договори підряду укладались позивачем з вищевказаними особами не з метою виконання роботи для ТОВ «БК «Фелікс», а для виконання зобов`язань ТОВ «БК «Фелікс» перед третіми особами, з якими позивачем укладались відповідні договори, тобто праця, що здійснювалась ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 виконувалась у межах діяльності всього підприємства з систематичним виконанням трудових функцій.

Посилання позивача на те, що у штаті підприємства не передбачено посад на які можливо працевлаштувати осіб, які виконували роботи за договорами підряду суд відхиляє та зазначає, що зазначені доводи жодним чином не спростовують висновки відповідача про наявність трудових відносин між позивачем та вищевказаними особами.

Суд зазначає, що ТОВ «БК «Фелікс» відповідно до відомостей Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійснює такі види діяльності: код КВЕД 42.99 - будівництво інших споруд, н.в.і.у.; код КВЕД 43.21 - електромонтажні роботи; код КВЕД 43.39 - інші роботи із завершення будівництва; код КВЕД 43.99 - інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.; код КВЕД 41.20 - будівництво житлових і нежитлових будівель (основний); код КВЕД 42.11 - будівництво доріг і автострад, при цьому штатний розклад підприємства взагалі не передбачає наявності робочих спеціальностей (професій), які могли б виконувати роботи за видами діяльності підприємства.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3.2. Договорів підряду, авансові платежі виплачуються за згодою сторін в розмірі мінімальної заробітної плати за фактично відпрацьований час (Табель). Згідно пункту 4.1 Договорів підряду, Підрядник здає виконану роботу безпосередньо Замовнику, щоденно з відміткою по табелю, що відповідає вимогам ст.95 КЗпП України та ст.3 Закону України «Про оплату праці».

Судом встановлено, що відповідно до табелів обліку робочого часу за липень 2018 ОСОБА_1 відпрацював 21 день (147 годин), за серпень 2018-20 днів (140 годин), за вересень 2018-21 день (139 годин), за жовтень 2018-19 днів; ОСОБА_2 відпрацював 9 днів (68 годин), за травень 2018 - 22 дня (176 годин), за червень 2018 - 18 днів (144 годин), за липень 2018 - 22 дні (176 години),за серпень 2018 - 22 дні (192 години), за вересень 2018-20 днів (160 годин), за жовтень 2018-12 днів; ОСОБА_4 відпрацював 10 днів (77,36 годин), за травень 2018 - 22 дня (176 годин), за червень 2018 - 18 днів (144 годин), за липень 2018-22 дні (176 години),за серпень 2018-22 дні (192 години), за вересень 2018 - 11 днів (88 годин); ОСОБА_3 відпрацював 22 дні (176 годин), за червень 2018 - 20 днів (160 годин), за липень 2018 - 17 днів (176 години), за серпень 2018 - 20 днів (192 години); ОСОБА_5 відпрацював 10 днів (77,36 годин), за липень 2018 - 22 дні (176 години), за серпень 2018 - 4 дні (32 години); ОСОБА_8 відпрацював 6 днів (43 години), за травень 2018-22 дні (176 години), за червень 2018-20 днів (160 годин), за липень 2018-22 дні (176 години), за серпень 2018-22 дні (192 години); ОСОБА_7 відпрацював 22 дні (176 годин), за червень 2018 - 20 днів (160 годин), за липень 2018 - 22 дні (176 години), за вересень 2018-23 дні (184 години), за жовтень 2018-20 днів; ОСОБА_6 відпрацював 9 днів (68 годин), за травень 2018 - 22 дні (176 годин), за червень 2018 - 20 днів (160 годин), за липень 2018 -22 дні (176 години), за серпень 2018 - 26 днів (192 години), за вересень 2018-20 днів (160 години), за жовтень 2018 - 17 днів.

Тобто, винагорода вищезазначеним особам за виконану роботу розраховувалася пропорційно відпрацьованому часу, що підтверджується накопичувальною відомістю нарахування винагороди за актами по договорам підряду за 2018 рік, в якій чітко зазначена кількість відпрацьованих годин даною особою.

Таким чином, оплата праці зазначених вище осіб залежала не від виконання визначеної договором роботи/завдання, а від відпрацьованого часу протягом місяця, що відповідає вимогам частини 1 статті 97 КЗпП України та статті 2 Закону України «Про оплату праці», та притаманне саме трудовим відносинам.

Крім того, відповідно умов Договорів підряду, Підрядники були зобов`язанні при виконанні робіт забезпечити виконання необхідних заходів по пожежній безпеці, забезпечити при виконанні робіт дотримання вимог техніки безпеки, з чим зазначені особи були ознайомлені під підпис при проведенні цільового інструктажу, даний факт відображено в витязі з журналу проведення інструктажів, що передбачено статтею 21 КЗпП України та характерно до трудових відносин.

Також, з наданих до матеріалів адміністративної справи Договорів підряду встановлено, що Підрядники попереджені про відповідальність за порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, встановлених на підприємстві, де виконуються роботи (пункт 7.6 Договору). Відповідно до ст. 29 КЗпП України трудовий договір передбачає, що працівник підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку та забезпечується всім необхідним для своєї роботи, в тому числі і безпечними умовами праці.

Отже, умови викладені в цивільно-правових договорах, зокрема в частині підлягання трудовому розпорядку, забезпечення необхідним для виконання роботи, проходження інструктажів, дотримання правил трудового розпорядку є не характерними до цивільно-правової угоди та підпадає під ознаки трудового договору, відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України.

Як зазначено в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 №9, згідно зі ст.24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованим висновок ГУ Держпраці у Запорізькій області про те, що ТОВ «БК «Фелікс» фактично допустило ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до виконання роботи, без укладання з такими працівниками трудового договору.

Так обставини, що позивач звітував до органів ДФС щодо робіт, які виконувались вищевказаними особами, як робіт цивільно-правового характеру, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки в даному випадку ГУ Держпраці у Запорізькій області і було встановлено саме підміну трудових відносин відносинами цивільно-правового характеру.

Відповідно до ч.2 ст.265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем обґрунтовано прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 29.11.2018 №ЗП 2056/570/АВ/П/ТД-1ФС, якою на ТОВ «БК «Фелікс» накладено штраф в розмірі 1 005 210,00 грн.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Фелікс».

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Фелікс» - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписано 14.05.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко