Справа № 500/2750/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3101/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.02.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору Приватне підприємство «Захід-Хліб-Збут-2002», про визнання протиправним і скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування (суддя суду І інстанції: Шульгач М.П., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11 год. 53 хв. 07.02.2019р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 12.02.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

13.12.2018р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 180 від 04.07.2018р., складений відповідачем Управлінням Укртрансбезпеки у Хмельницькій обл., яким позивачу визначено до оплати 792 євро (а.с.4-8).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.02.2019р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.93-94).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_2, який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.102-105).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в розглядуваних правовідносинах відповідач під час здійснення своїх повноважень діяв як суб'єкт владних повноважень, останній є органом, який наділений спеціальною компетенцією. Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) та її територіальні органи здійснюють державний контроль за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, виконують функцію габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховують відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Наведений спір, який є предметом розгляду у даній адміністративній справі, є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення та усунення порушень у сфері автомобільного транспорту шляхом здійснення габаритно-вагового контролю в процесі проведення рейдових перевірок та нарахування суб'єктам господарювання плати за проїзд автомобільними дорогами України за перевищення нормативів допустимої ваги транспортних засобів.

Таким чином, за всіма ознаками вищезгаданий розрахунок плати за проїзд великовагового транспорту № 180 від 04.07.2018р. №180 є індивідуальним актом.

Також для вирішення питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду слід ураховувати не лише суб'єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Не заслуговує на увагу та є помилковим по суті висновок суду першої інстанції у тому, що неналежність позивача до перевізників, яким в разі встановлення перегрузу транспортного засобу мала б бути визначена плата за проїзд відповідним розрахунком, не є підставою для скасування цього розрахунку, оскільки обставини вини чи невинуватості апелянта повинні оцінюватися судом під час розгляду спору про стягнення суми, що вказана у згаданому розрахунку відповідача.

У ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» вказано на те, що під автомобільним перевізником вважається фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Як свідчать обставини справи, апелянт передав в оренду транспортні засоби, що були об'єктом перевірки відповідачем на підставі відповідних нотаріально посвідчених договорів оренди та актів приймання - передачі.

Виходячи з викладеного, станом на момент здійснення рейдової перевірки позивач не мав у користуванні згаданих у матеріалах такої перевірки транспортних засобів, оскільки передав їх на підставі актів приймання - передачі третій особі Приватному підприємству /ПП/ «Захід-Хліб-Збут-2002». При цьому позивач не є суб'єктом господарської діяльності, а тому не перебував і не перебуває з водієм ОСОБА_5 (особа, що керувала транспортним засобом і була присутня при здійсненні його зважування) у будь-яких відносинах (трудового найму чи цивільно-правового договору).

Також суд був вправі, з урахуванням вимог ч.2 ст.9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це б дало змогу ефективно захистити права та інтереси позивача від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, та визнати його дії по оформленню 04.07.2018р. результатів рейдової перевірки та здійсненні габаритно - вагового контролю щодо апелянта протиправними.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

04.07.2018р. службовими особами Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій обл., на підставі затвердженого графіку проведення рейдових перевірок з 02.07.2018р. по 08.07.2018р. та направлення на рейдову перевірку № 003806 від 02.07.2018р., на 252 км автомобільної дороги М-12 (територія Хмельницької обл.) проведено рейдову перевірку транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів (а.с.84, 89).

Під час вказаної перевірки був зупинений транспортний засіб (сідловий тягач) марки «Volvo», номерний знак НОМЕР_1, та напівпричіп марки «Danson», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5 (а.с.30).

Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого ТСЦ 6141 від 04.04.2018р., та НОМЕР_4, виданого Центром 6141 від 06.10.2017р., власником вантажного автомобіля та напівпричепу є ОСОБА_2

Відповідно до договорів оренди транспортних засобів від 05.04.2018р. та 11.10.2018р., актів прийому-передачі об'єктів оренди вказані автомобіль і напівпричеп передані позивачем в оренду третій особі ПП «Захід-Хліб-Збут-2002» (а.с.12-16, 41-42).

Згідно видаткової накладної № 568 від 04.07.2018р. постачальником (вантажовідправником) товару - висівок пшеничних у кількості 23,04 тон є ПП «Захід-Хліб-Збут-2002»; покупцем (вантажоодержувачем) зазначено ТзОВ «Зернова скарбниця»; адреса доставки - Одеська обл., Овідіпольський район, смт.Великодолинське (а.с.58).

Із змісту представленої товарно-транспортної накладної № 1/04 від 04.07.2018р. слідує, що перевезення здійснювалося з пункту навантаження м.Тернопіль, маса брутто склала 44,340 тн (а.с.51).

Вищевказані обставини викладені в Акті проведення перевірки від 04.07.2018р. (а.с.78).

За результатами габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля марки «Volvo», номерний знак НОМЕР_1, та напівпричепу марки «Danson», номерний знак НОМЕР_2, було встановлено, що загальна маса транспортного засобу становить 45,900 тон при нормативно допустимій 40 тон; навантаження на строєні осі напівпричепу становило 24,15 тон при нормативно допустимому 22 тони.

Наведені результати габаритно-вагового контролю зафіксовані в талонах про зважування №№ 621-623 від 04.07.2018р. (а.с.87).

На підставі талонів про зважування службовими особами Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій обл. складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю № 0010250 від 04.07.2018р. (а.с.10) та акт № 0022180 від 04.07.2018р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с.9).

Зважування проводилось за допомогою ваги автомобільної підкладної CHEKLODE FREEWEIGH, що зареєстровані в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У2570-07. Згідно свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 34-00/1777 від 14.06.2018p. остання повірка ваг була здійснена 14.06.2018р., повірка підтверджується підписом і відтиском повірочного клейма державного повірителя по експлуатації ваг (81-83).

На підставі наведеного, посадовими особами відповідача визначено суму плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 792 євро (а.с.11).

Із змісту заявленого позову убачається, що доводи позивача ОСОБА_2 зводяться до двох обставин: невірного визначення відповідачем автомобільного перевізника в розглядуваній ситуації, яким він не може бути, а також неправильного обчислення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірний розрахунок не порушує прав та інтересів позивача і не може бути самостійним предметом оскарження в адміністративному судочинстві.

Згідно вимог чинного законодавства позивач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату (спричинену шкоду) за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Разом з тим, повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати. При цьому за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом не є штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Розрахунок плати за проїзд не встановлює для позивача жодних обов'язків чи обмежень. Повноваження відповідача в цьому випадку обмежуються лише фіксацією певних обставин та обчисленням плати у встановленому порядку. Також нарахована плата не може бути примусово стягнута відповідачем на підставі зазначеного документу. Така плата здійснюється у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Твердження позивача як власника транспортного засобу про те, що він не перевозив вантаж, а даний вантаж перевозила інша особа, яка орендує в нього транспортні засоби, не є підставою для скасування розрахунку плати (спричиненої шкоди). Винуватість чи невинуватість позивача в спричиненні даної шкоди може бути досліджено судом під час розгляду спору про стягнення завданих збитків на підставі складеного розрахунку.

Разом з тим, висновки суду щодо належності розглядуваного спору до юрисдикції адміністративних судів не можна вважати обґрунтованими, з наступних підстав.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен мас право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом п.2 ч.1 ст.4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно- правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною 2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються КМ України.

Відповідно до п.п.3 і 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затв. постановою КМ України № 1567 від 08.11.2006р., державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до п.16 названого Порядку під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Постановою КМ України № 879 від 27.06.2007р. «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до п.3 цього Порядку габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затв. постановою КМ України № 30 від 18.01.2001р., транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху України, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно з пп.5 п.4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затв. спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України № 1007/1207 від 10.12.2013р., посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затв. постановою КМ України № 879 від 27.06.2007р., а саме:

П= (Рзм + Рнв + Рг) х В, де

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (вісі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км проїзду;

В - відстань перевезення, км.

Пунктом 31 вказаного Порядку визначено, що для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Пунктом 31-1 цього Порядку установлено, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення хоча б одного вагового або габаритного параметру - умовне позначення (К):

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків -у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

При вирішенні питання, до юрисдикції якого суду відноситься ця справа, суд першої інстанції має виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, на захист яких подано позов.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

При цьому, оскаржуваний розрахунок не є рішенням об'єкта владних повноважень у розумінні ст.19 KAC України, оскільки не зумовлює, виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача, а тому він не може бути предметом спору.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, шо підлягає судовому захисту. При цьому, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З огляду на викладене такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність в органу Державної служби України з безпеки на транспорті права визначати суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затв. постановою КМ України № 879 від 27.06.2007р., про що складається відповідний розрахунок плати за проїзд.

При цьому, перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Отже, зазначений розрахунок вказує на суму відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування, на підставі складеного розрахунку плати за проїзд неможливо примусово стягнути останню.

Зважаючи на те, що заподіяна матеріальна шкода (завдані збитки) стягуються у судовому порядку за позовом органу Державної служби України з безпеки на транспорті, правильність її обчислення та складення спірного розрахунку (в тому числі визначення платника такої плати в розглядуваному випадку) перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Неврахування зазначеного судом першої інстанції призвело до помилкового вирішення спору в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Великої палати від 30.01.2019р. у справі № 803/03/18, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов'язковою під час вирішення наведеного спору.

Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Оскільки порушення провадження у справі та її розгляд помилково здійснено за правилами КАС України, постановлене судом першої інстанції рішення відповідно до ч.1 ст.319 КАС України підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покласти на позивача ОСОБА_2

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.3 ч.1 ст.315, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.02.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору Приватне підприємство «Захід-Хліб-Збут-2002», про визнання протиправним і скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, - скасувати, провадження в адміністративній справі № 500/2750/18 - закрити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покласти на позивача ОСОБА_2.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
О. І. Довга
Дата складення повного судового рішення: 08.05.2019р.