Справа № 300/607/19
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2019 р. справа № 300/607/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

при секретарі судового засідання Драгомирецького І.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_14,

представника відповідача - Прос Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA206010/2018/10780 від 10.12.2018 та Рішення про коригування митної вартості товарів UA206010/2018/000205/2 від 10.12.2018, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 , декларант), 20.03.2019 звернувся в Івано-Франківський окружний адміністративний суд з позовом до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби (надалі по тексту також - відповідач, Івано-Франківська митниця ДФС, митниця, митний орган, орган доходів і зборів) про визнання протиправними та скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA206010/2018/10780 від 10.12.2018 та Рішення про коригування митної вартості товарів UA206010/2018/000205/2 від 10.12.2018.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України, за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару - транспортного засобу марки Audi, модель A4, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1984 см3, 2010 року випуску (надалі по тексту також ТЗ, транспортний засіб, автомобіль, товар), та обраний метод його визначення, а саме основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості ТЗ, який ввозився ОСОБА_1 на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Внаслідок вказаного прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA206010/2018/10780 від 10.12.2018 та Рішення про коригування митної вартості товарів за UA206010/2018/000205/2 від 10.12.2018. Позивач стверджує, що на підставі рахунку-фактури №б/н від 27.09.2018 оплатив нерезиденту повну вартість автомобіля готівкою в сумі 1 000,00 USD (надалі по тексту також - долар США), про що отримав відповідні документи. При перетині кордону України і декларуванні, визначив митну вартість транспортного засобу за ціною договору (контракту). На переконання ОСОБА_1 , відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий перелік документів, достовірно знаючи, що рахунок по купівлі автомобіля не видавався і відповідно не оплачувався через фінансові установи. Оплату здійснено готівкою, на підтвердження чого і було подано рахунок-фактуру №б/н від 27.09.2018. Відтак, застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару є протиправним, а збільшення такої вартості з 1000,00 USD до 6 595,18 USD суттєво порушує права позивача. На підставі вказаного просить суд визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації і Рішення про коригування митної вартості товарів від 10.12.2018.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом, 25.03.2019, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с.1-4).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву №301/09-10-10-24 і двох письмових пояснень №№303/09-70-10-24, 302/09-10-10-24, які надійшли на адресу суду із відповідними письмовими доказами 12.04.2019 (а.с.46-47, 48-53, 54-58, 60-76). У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне. Під час митного оформлення позивачем ТЗ, не був представлений повний перелік документів, який визначений статтею 53 Митного кодексу України. Зокрема, в даному випадку відповідачем застосовано систему управління ризиками, згідно якої визначено, що митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. ОСОБА_1 не надано документи, що підтверджують оплату товару та надання висновку експерта, що містить невідповідність з наданим рахунком. Між декларантом та відповідачем проведено консультація. За вказаних обставин, відповідачем прийнято картку відмови та рішення про коригування митної вартості від 10.12.2018, при цьому митна вартість товару визначена резервним методом в сумі 6 595,10 USD, що еквівалентно 5 800,00 EUR із застосуванням програмного продукту Bbasis SuperSchwacke 12/2018 і програмно-інформаційного комплексу АСАУР. Враховуючи наведене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, а оскаржуване рішення такими, що прийняте відповідно до закону та з урахуванням усіх обставин.

В письмовому поясненні №303/09-70-10-24 від 08.04.2019 представник відповідача вказує, що у спірному випадку розрахунок ТЗ робився інспектором при застосуванні каталогу SCHACKE, а коригування відбулося у зв`язку із спрацюванням системи ризиків АСАУР. В такому випадку при введені VIN-коду, система вибрала конкретне числове значення, тому розрахунок не зазначався в рішенні (а.46-47).

Разом із поясненням №302/09-70-10-24 від 08.04.2019 Івано-Франківською митницею ДФС подано до суду копію постанови Верховного Суду від 30.10.2018 в справі №816/2396/17, вказуючи, що останньою визначено правову позицію про застосування норм права, які врегульовують дані спірні правовідносини. Відповідач вважає, що декларант погодився із прийнятим рішенням про коригування митної вартості від 10.12.2018 і з самою митною вартістю 6 595,10 USD, свідченням чого є те, що ОСОБА_1 після прийняття оскаржуваного рішення 12.12.2018 подав нову митну декларацію, в графі "43" якої вказав 6 метод визначення митної вартості. Вказане, на переконання представника відповідача, свідчить про самостійне визначення декларантом митної вартості, без урахування рішення про коригування митної вартості. Крім того, позивач не зазначив у новій декларації жодних даних про різницю між сумою платежів, нарахованих за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом, за кодом позначення "55". Відтак, позивач не скористався правом випущення товарів у вільний обіг на умовах, визначених частиною 7 статті 55 Митного кодексу України (а.с.48-53).

Представник позивача, 11.04.2019, 30.04.2019 і 02.05.2019, на виконання вимог резолютивної частини ухвали суду про відкриття провадження від 25.03.2019 подано в суд письмові пояснення (а.с.90-95, 97). Вказує, що ТЗ придбаний у відповідного нерезидента на території Канади за ціною 1000,00 USD, доставка до України здійснено морським транспортом із відповідною оплатою таких послуг в сумі 400,00 USD, відшкодування податку на додану вартість (надалі по тексту також - ПДВ) не здійснювалося. Положеннями статті 43 Податкового кодексу України, статті 301 Митного кодексу України, наказами Міністерства фінансів України від 18.07.2017 за №643 і від 06.11.2012 за №1145, а також постанови Кабінету Міністрів України №450 від 21.05.2012 обґрунтовує власне право на повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, здійснених на підставі протиправних і оскаржуваних Картки та Рішення від 10.12.2018. Вважає, що у програмно-інформаційному комплексі АСАУР відсутня інформація про числові значення митної вартості товарів, в тому числі щодо подібних чи ідентичних товарів до ввезеного ОСОБА_1 ТЗ.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви із врахуванням письмових пояснень. Додатково вказав, що при первинному митному оформленні ТЗ, яке мало місце 29.11.2018, у митну вартість товару включено послуги на транспортування автомобіля з Канади до морського порту в м. Гдиня Республіки Польща в сумі 400,00 USD і тому така митна вартість у відповідному гривневому еквіваленті становила 1 400,00 USD. Вартість послуг з страхування включено до вартості морського транспортування. На території Канади позивач правочини із страхування автомобіля не оформляв. Як стало відомо представнику позивача під час розгляду справи відповідач не прийняв первинну митну вартість в сумі 1 400,00 USD і рішенням про коригування митної вартості від 06.12.2018 скоригував таку вартість на 1 662,00 USD. На підставі такого рішення відповідача позивач повторно 06.12.2018 подав електронну митну декларацію із вже визначеною відповідачем митною вартістю 1 662,00 USD. Втім, митний орган вкотре не прийняв таку декларацію і вдруге 10.12.2018 виніс рішення про коригування митної вартості вже в сумі 6 595,10 USD. Представник позивача наголосив, що відповідач, приймаючи 10.12.2018 рішення не вирішив питання щодо чинності попереднього рішення від 06.12.2018, на підставі саме якого ОСОБА_1 подав 06.12.2018 повторно декларацію. Такі дії і рішення вважає протиправними.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у судовому засіданні. Додатково із посиланням на наказ Державної митної служби України від 13.10.2006 за №885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів" пояснила, що на відповідача покладений обов`язок із забезпечення постійного контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів з урахуванням принципів Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 за №142/5/2092. Представник відповідач вказав, що у відповідності до зазначеної Методики, періодичний довідник "SuperSCHWACKE" може використовуватись при оцінці транспортного засобу. Митниця користується он-лайн версією довідника Superschwacke, але оскільки вказана інформація про автомобіль заноситься в режимі реального часу, тому надати підтверджуючі документи за 10.12.2018, тобто у версії такого довідника 12/2018, не можливо (а.с.115, 116-119).

Також представник відповідача вказує на не включення декларантом при розрахунку митної вартості витрат на транспортування автомобіля із Канади до Республіки Польща і витрат на страхування ТЗ.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, вивчивши зміст додаткових письмових пояснень сторін, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Встановлено, що 27.09.2018 позивачем придбано у нерезидента Корфакс Трейдінг ( Corfex Trading ) в провінції Онтаріо Канади (EN A&B, Creditstone Rd. Concord, Ontario, L4K 1N7) транспортний засіб - легковий автомобіль, марки Audi, модель A4, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1984 см3, 2010 року випуску, пробіг - 350 000 км, бувший у використанні. Ціна автомобіля становить 1 000,00 USD. Вказана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копіює рахунку-фактури №б/н від 27.09.2018 (а.с.16, 17-18, 63).

Вказаний автомобіль із території Канада був доставлений до м. Гдиня Республіки Польща морським шляхом, про що свідчить invoice-0014:1 march 2018 від 09.10.2018, оформленої А1 Global Conteiner Shipping, про переміщення 4 автомобілів ("cars moving"), серед яких "VIN: НОМЕР_1 , car reciver: ОСОБА_1, passport: НОМЕР_4, 2010 Audi A4", тобто транспонуй засіб позивача. Вартість послуг за даний ТЗ "400$" (а.с.66).

Декларантом фізичною-особою підприємцем ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_1 , як одержувача товару, 29.11.2018 подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію UA206010/2018/414449, якою задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: автомобіль легковий, з аварійним пошкодженням, такий, що був в експлуатації, марки Audi, модель A4, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1984 см3, 2010 року випуску, потужність двигуна 2011 к.с., загальна кількість місць - 5, колісна формула 4*4 (а.с.73).

Серед поданих документів, також містився рахунку-фактури №б/н від 27.09.2018 і invoice-0014:1 march 2018 від 09.10.2018, що відображено у графі 44 електронної декларації.

В графі 42 (ціна товару) визначено 1 000,00 USD, а в графах 45 (коригування) і 46 (статистична вартість) 39 576,67 гривень, яка із урахуванням графи 23 (курс валюти) 28,26904900 становить 1 400,00 USD.

За вказаною митною декларацією відповідачем 06.12.2018 прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення UA206000/2018/01015 і Рішення про коригування митної вартості товарів UA206000/2018/000997/2, якою митну вартість скориговано з 1 400,00 USD до 1 662,00 USD. Дана митна вартість визначена відповідачем за резервним (6) методом із застосуванням електронного каталогу KBB.com і витрат на транспортування (а.с.71, 72).

Підставою такого коригування стало інформація з електронного каталогу Інтернет ресурсу "RelleyBlueBookAutomarketreport", за змістом якою вартість "Trade-in Value" становить 1 262,00 USD (а.с.75). З урахуванням вартості транспортування 400,00 USD відповідач визначив числове значення коригування 1 662,00 USD.

На підставі вказаного декларантом фізичною-особою підприємцем ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_1 , як одержувача товару, повторно 06.12.2018 подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію UA206010/2018/414936, якою задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: автомобіль легковий, з аварійним пошкодженням, такий, що був у використанні , марки Audi, модель A4, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1984 см3, 2010 року випуску, потужність двигуна 2011 к.с., загальна кількість місць - 5, колісна формула 4*4 (а.с.70).

Як з`ясовано судом, у вказаній митній декларації позивачем визначено митну вартість товару за шостим (6) методом, тобто резервним, яка складає 1 662,00 USD - графи "42" і "43" митної декларації (а.с.70).

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, представлено рахунок-фактуру (інвойс) №б/н від 27.09.2018, в якій вказано покупця автомобіля марки Audi, модель A4, номер кузова - НОМЕР_1 ОСОБА_1 (а.с.63); декларацію про походження товару №0380 від 27.09.2018; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів UA206010/2018/414449 від 29.11.2018 (а.с.73); Рішення про коригування митної вартості товарів UA206000/2018/000997/2 від 06.12.2018 (а.с.71); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 23.11.2018 UA20903/2018/67478 (а.с.64); Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення UA206000/2018/01015 від 06.12.2018 (а.с.72); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу бланк №К2694528 від 18.09.2018 (а.с.65), документ, що підтверджує вартість перевезення товару№0014 від 09.10.2018 (а.с.66), паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні СЕ 251167 від 28.11.2003 (а.с.30-31); копія митної декларації країни відправлення №18PL321010NS240Q70 від 19.11.2018 (а.с.68).

Подання таких документів відповідач не заперечує (зворотній бік а.с.54).

Івано-Франківська митниця ДФС, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації UA206010/2018/414936від 06.12.2018 та доданих до неї документів, в тому числі рахунку-фактури №б/н від 27.09.2018, відмовила у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за UA206010/2018/10780 від 06.12.2018 (а.с.60).

Згідно даної картки відмови, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують оплату товару та надання висновку експерта, який містить невідповідність з наданим рахунком. 2-5 методи визначення митної вартості (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 Митного кодексу України), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (статті 62, 63 Митного кодексу України). Джерело інформації: Bbasis SuperSchwacke 12/2018, з урахуванням на стан транспортного засобу. Ризик 105-2 митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 5 800,00 (а.с.60).

У зв`язку з наведеним, Івано-Франківською митницею ДФС здійснено коригування митної вартості транспортного засобу та прийнято оскаржуване Рішення про коригування митної вартості товарів UA206010/2018/000205/2 від 06.12.2018, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України) у розмірі 5 800,00 EUR (а.с.60).

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом скасування оскаржуваного рішення.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 року (надалі по тексту також - МК України, Кодекс).

Метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України (частина 1 статті 246 МК України).

Згідно частини 1 статті 248 коментованого Кодексу митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина 1 статті 257 МК України).

Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частинами 1, 2 статті 51 МК України).

Згідно частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Судом встановлено, що подані 29 листопада і 6 грудня 2018 року декларантом позивача до митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 МК України.

Щодо неподання позивачем інших документів, в тому числі "документів, що підтверджують оплату товару", визначених частиною 2 статті 53 МК України, як це зазначено в оскаржуваному рішенні, з`ясовано наступне.

Виходячи із доводів позивача, у спірних відносинах не мало місце укладення зовнішньоекономічного контракту (договору) з придбання товару, в тому числі письмово договору купівлі-продажу. Отож, подання документів, визначених пунктом 2 частини 2 статті 53 МК України об`єктивно є неможливим.

Перелік документів, визначений в пункті 7 частини 2 статті 53 МК України (ліцензія на імпорт товару) не стосуються спірних правовідносин взагалі, а щодо документів із пункту 8 частини 2 статті 53 Кодексу (страхові документи), то як свідчать встановлені судом обставини окремого страхування товару не мало місце.

З приводу документів, визначених пунктом 4 і 5 частини 2 статті 53 МК України (банківські платіжні документи, інші платіжні документи про оплату рахунку), необхідність подання яких при процедурі консультації із декларантом вимагав відповідач, суд вважає їх витребування безпідставним, так як сплата за автомобіль здійснена готівкою, про що зазначено нижче.

В частині обрання декларантом і відповідачем методу визначення митної вартості суд відзначає, що за змістом частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 коментованої статті Кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України).

Згідно частини 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 МК України).

За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно частини 2 коментованої статті МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 3 статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1 статті 54 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), в межах частини 2 статті 54 МК України здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В силу вимог частини 5 статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як свідчить зміст частини 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації UA206010/2018/414449 від 29.11.2018, визначено за основним методом, а у декларації UA206010/2018/414936 від 06.12.2018 - шостим (резервним) методом.

До вказаних митних декларацій декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару саме за ціною договору.

Доводи позивача свідчать про те, що рахунок-фактура №б/н від 27.09.2018 це єдиний документ, виданий продавцем Corfex Trading (EN A&B, Creditstone Rd. Concord, Ontario, L4K 1N7), і який засвідчує дійсну вартість придбаного автомобіля в сумі 1 000,00 USD. Інші документи, які б визначали числові значення митної вартості придбаного транспортного засобу у ОСОБА_1 відсутні.

Відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст рахунку-фактури №б/н від 27.09.2018, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Канади інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем нерезидентом Corfex Trading (EN A&B, Creditstone Rd. Concord, Ontario, L4K 1N7) автомобіля марки Audi, модель A4, номер кузова - НОМЕР_1 , та отримання або не отримання від позивача готівкою коштів в сумі 1 000,00 USD та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.

Відповідач в рішеннях про коригування митної вартості товарів від 6 і 10 грудня 2018 року, відзиві на позов і додаткових письмових поясненнях не вказав на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно непідтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості. Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований також в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №809/278/17 (реєстраційний номер рішення 80316907).

Коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено у зв`язку з відсутністю у документах, зазначених в частині 2 статті 53 МК України, всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованого транспортного засобу та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за вказаний автомобіль.

Однак, суд вказує на протиправність зроблених митницею висновків про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною, яка вказана в рахунку-фактурі №б/н від 27.09.2018.

Така протиправність, на переконання суду, обґрунтовується наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

По перше, суд констатує, що відповідач, реалізовуючи своє право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого частиною 5 статті 54 МК України, не довів перед судом про наявність жодних застережень щодо застосування у спірних відносинах першого методу, визначених у частинах 1 і 2 статті 58 МК України, в тому числі в частині:

- не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості;

- наявності достатніх умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості товару.

По друге, відповідач не зміг аргументовано довести, що заявлені позивачем відомості про митну вартість автомобіля є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати невірне визначення митної вартості товару.

По третє, відповідач ні під час декларування спірного товару, ні у відзиві та додаткових поясненнях не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подані позивачем як декларантом при митному оформленні транспортного засобу, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль марки Audi, модель A4.

Як встановлено судом вище, на переконання відповідача, під час митного оформлення імпортованого автомобіля декларантом не були надані всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору (основним методом). Зокрема, "не були представлені документи, що підтверджують оплату товару".

На думку відповідача, викладеній у відзиві, у нього виник обґрунтований сумнів щодо невірного визначення декларантом митної вартості товару, оскільки до митного оформлення не було подано повний перелік документів, а саме документи на підтвердження ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за даний товар.

Натомість, суд вказує на безпідставність таких доводів відповідача, оскільки останні не відповідають дійсності.

Так, одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару, серед яких рахунок-фактуру №б/н від 27.09.2018 (а.с.63). Переклад наведеного документу з англійської мови на українську виконаний перекладачем Оленою Сидорук , засвідчений його підписом та печаткою, наявний в матеріалах справи (а.с.17-18).

Згідно вказаного рахунку-фактури №б/н від 27.09.2018, виданої Corfex Trading (EN A&B, Creditstone Rd. Concord, Ontario, L4K 1N7), покупець автомобіля марки Audi, модель A4, номер кузова НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 (ОСОБА_1 ), ціна продажу 1 000,00 USD.

В суду не має сумніву щодо належності відповідного перекладу рахунку-фактури №б/н від 27.09.2018, виконаного перекладачем Оленою Сидорук .

Відповідач не вказав суду на будь які застереження щодо такого перекладу.

Відтак, системний аналіз змісту тексту перекладеного документу свідчить, що позивач, 27.09.2018, при виданні нерезидентом Corfex Trading (EN A&B, Creditstone Rd. Concord, Ontario, L4K 1N7) рахунку-фактури №б/н від 27.09.2018 на купівлю автомобіля марки Audi, модель A4, номер кузова НОМЕР_1 , сплатив нерезиденту вартість товару саме готівкою в сумі 1 000,00 USD.

Розрахунок через фінансову установу не здійснювався, а тому обґрунтованими є доводи позивача про відсутність будь яких банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, на необхідність подання яких наполягав відповідач.

На спростування даного висновку відповідач не надав жодного доказу.

В спірному випадку у суду відсутня підстави приходити до висновку про не подання декларантом документа, визначеного пунктом 4 частини 2 статті 53 МК України, зокрема, банківського платіжного документа, що засвідчує оплату рахунку за оцінюваним товаром, суд в котре вказує на таке.

Коментована норма закону чітко регламентує вид документа про оплату - "банківський платіжний документ", який може бути виданий виключно у випадку оплати по рахунку через фінансову установу, яка володіє відповідною ліцензією на певний вид банківський послуг. А у випадку, що досліджується судом мова не йде про обставину оплати в готівковій формі.

Більше того, пункт 4 частини 2 статті 53 МК України чітко зазначає банківський платіжний документ, як підтвердження оплати по "рахунку", як один із видів документах, які можуть засвідчувати обставину придбання ТЗ згідно переліку, визначеного підпунктом "б" пункту 2 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 за №1118 (надалі по тексту також - Правила №1118).

У спірному ж випадку факт набуття права власності підтверджується рахунком-фактурою (інвойсом) б/н від 27.09.2018, який є одним із документів, що відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 МК України і підпункту "б" пункту 2 Правил №1118 підтверджує митну вартість товару та є один із видів документів на підтвердження обставини придбання ТЗ (а.с.16, 63).

Безпідставними є також доводи відповідача, що в силу вимог Правил №1118 до обов`язково переліку документів, які підтверджують права власності на ТЗ, визначено чек із відповідними реквізитами чи ідентифікації ТЗ.

Безпосередній зміст підпункту "б" пункту 2 Правил №1118 свідчить, що одним із документів, які підтверджують право власності на ТЗ придбані в підприємств є оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали як рахунків-фактур, інвойсів так і чеків.

Всі вказані документи є самостійним доказом придбання ТЗ і положення Правил №1118 не вимагають обов`язкового підтвердження обставини придбання на підставі чека при умові наявності рахунку-факти або інвойсу.

Крім того, застереження, які містяться в підпункті "б" пункту 2 Правил №1118 щодо необхідності обов`язкового відображення в документах, які засвідчують придбання ТЗ, даних (відомостей) про реквізити чи індивідуальні ідентифікуючі ознаки такого ТЗ, не стосується чека.

В контексті вказаного суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи №809/1884/16, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

В той же час, суд звертає увагу, що згідно правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 11.09.2012 в справі №21-262а12, та Верховного Суду, викладених в постанові від 30.10.2018 в справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Таким чином, визначення відповідачем митної вартості транспортного засобу, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за резервним методом (залежно від комплектації та технічного стану транспортного засобу), лише на підставі неподання позивачем запитуваних митним органом документів, є необґрунтованим та безпідставним.

За змістом пункту 2 частини 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, серед іншого, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Із встановлених при розгляді справи обставин суд констатує, що:

- уповноваженою особою декларантом (позивачем) подано усі документи згідно з переліком (частина 2 статті 53 МК України);

- у поданих документах наявні всі відомості, які підтверджують числові значення складової митної вартості товару та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена готівкою за такий транспортний засіб.

Таким чином, за умови подання 29 листопада і 6 грудня 2018 року декларантом при первинному декларуванні рахунку-фактури №б/н від 27.09.2018, виданого нерезидентом Corfex Trading (EN A&B, Creditstone Rd. Concord, Ontario, L4K 1N7) на купівлю ОСОБА_1 автомобіля марки Audi, модель A4, номер кузова НОМЕР_1 , за змістом якого вартість автомобіля в сумі 1 000,00 USD позивач оплатив готівкою, а продавець Corfex Trading в особі Kornooukhova Alexandra дану готівку отримав, у відповідача не було обґрунтованих підстав вважати, що має місце заявлення неповної та/або недостовірної відомості про митну вартість товару, у тому числі невірне визначення митної вартості такого товару.

Як висновок, доводи відповідача про заявлення декларантом недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів, а також неподання документів, які підтверджують митну вартість товару, є необґрунтованими та такими, які не відповідають дійсним обставинам справи.

Таким, чином, дослідивши надані позивачем документи, суд прийшов до висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Оцінюючи подані декларантом документи в сукупності орган доходів і зборів мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідач не довів суду неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару. Загальні посилання на норми Митного кодексу України, зроблені в оскаржуваному рішенні, не конкретизують підстави щодо незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, що в свою чергу не може вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.

Щодо застосування відповідачем у спірному випадку резервного методу (стаття 64 Митного кодексу України) та відсутності можливості послідовного використання методів визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів за статтями 59 і 60 Митного кодексу України, суд виходить із наступних аргументів та мотивів.

На підтвердження вказаної вище неможливості представник відповідача представив витяги про пошук ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів із відповідного програмного забезпечення "Центральна база даних" Державної митної служби України від 09.04.2019 і від 08.05.2019 (а.с.76, 114).

Суд вважає такі витяги неналежним доказом у справі і таким, який не містить інформації щодо пошуку ідентичних чи подібних (аналогічних) транспортних засобів за основними ідентифікуючими ознаками автомобіля, у відношенні до якого ОСОБА_1 здійснив відповідні митні процедури.

По перше, витяг від 09.04.2018 містить умови пошуку з період з 09.01.2019 по 09.07.2019 при тому, що з приводу спірного ТЗ первинна електронна декларація оформлена 06.12.2018.

Такий витяг в розділі "Словах в описі" умов запиту містить абревіатуру (комбінацію) латинських бук і цифр "WAUDFCFL5A", які, на переконання суду, як перші десять символів VIN-коду (Vehicle Identification Number) автомобіля позивача, не свідчить про опис автомобіля, за допомогою якого можливо провести порівняння і пошук ідентичного чи подібного автомобіля, в тому числі за ознаками загального пробігу (в кілометрах), об`ємом двигуна, видом комплектації та загальним станом і наявних ушкоджень за наслідками експлуатації (а.с.76).

Крім того, однією із умовам запиту визначено валюту EUR (євро), а за даними електронної декларації від 06.12.2018 і рахунку-фактури (інвойсу) б/н від 27.09.2018 валютою придбання є USD (долар США).

По друге, витяг від 08.05.2018 в мовах запиту містить так званий фільтр пошуку за кілограмами, що відповідає коду 166 (основної одиниці виміру в кілограмах), визначеного "Класифікатором одиниць вимірювання та обліку, що використовуються у процесі оформлення митних декларацій", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 за №1011 "Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій" (надалі по тексту також - Класифікатор №1011).

В свою чергу, позивач, подаючи 06.12.2018 електронну декларацію UA206010/2018/414936 в графі 41 "Додаткові одиниці виміру" визначив одиницю виміру 796/1, що відповідно до вимог Класифікатор №1011 має значення "Додаткова одиниця виміру в штуках".

Згаданий витяг в умовах запиту не визначено пошук ідентичних чи подібних (аналогічних) транспортних засобів за додатковими одиницями виміру в штуках, хоча, як свідчить форма витягу, такий пошук можливий (а.с.114).

Як і в попередньому випадку в розділі "Словах в описі" умов запиту містить абревіатуру латинських бук і цифр "AUDI A4", які, на переконання суду, не свідчить про достатній опис автомобіля, для пошуку ідентичного чи подібного транспортного засобу за ознаками загального пробігу (в кілометрах), об`ємом двигуна, видом комплектації та загальним станом і наявних ушкоджень за наслідками експлуатації.

Вказане вище свідчить про те, що відповідач не довів належними доказами власну неможливість визначення митної вартості ТЗ шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 59, 60 Митного кодексу України.

Більше того, за приписами частини 2 статті 64 Митного кодексу України митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті Кодексу (резервний метод), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

В даному випадку необхідно наголосити на тому, що згідно пункту 4 частини 2 статті 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Частинами 4 і 5 Графи 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" Розділу ІІ "Опис граф Рішення" Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 за №598 (надалі по тексту також - Правила №598), визначено, що у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Як свідчать зміст графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 10.12.2018 UA206010/2018/000205/2, в ній є посилання про визначення митної вартості за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України), втім відсутні будь які відомості про номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Спірне вказане рішення не містить обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості.

Відсутність обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товарів, про що свідчить правова позиція висвітлена у постановах Верховного Суду №826/28024/15 від 18.12.2018, №815/1670/17 від 21.12.2018, №813/663/17 від 18.12.2018, №815/228/17 від 21.12.2018 і №820/1436/17 від 18.12.2018.

З приводу не зазначення у оскаржуваному рішенні відповідного обґрунтування і розрахунку коригування митної вартості представник відповідача у відзиві зазначає, що у спірному випадку розрахунок робився інспектором при застосуванні каталогу SCHACKE, а коригування відбулося у зв`язку із спрацюванням системи ризиків АСАУР. В такому випадку при введені VIN-коду, система вибрала конкретне числове значення (5 700,00 EUR), тому розрахунок не зазначався в рішенні.

Відповідач стверджує, що конкретне числове значення скоригованої вартої автомобіля визначено таким програмно-інформаційним комплексом як Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (надалі по тексту також - АСАУР).

Системний і послідовний аналіз всього Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №684 від 31.07.2015 (надалі по тексту також - Порядок №684), свідчить, що положення останнього не містить будь яких даних про можливість визначення митної вартості транспортних засобів за VIN-кодом, та також вартості взагалі.

Представник відповідача на вимогу суду не змогла пояснити, на підставі якого нормативно-правового акта саме програмно-інформаційним комплексом АСАУР вправі, вправі крім виявлення відповідних ризиків, самостійно визначати (коригувати) митну вартість транспортних засобів, в тому числі за їх VIN-кодами.

Разом з тим, оскаржуване рішення від 10.12.2018, серед іншого, містить запис "…Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодом: НОМЕР_1 , вартість - EUR " (зворотній бік а.с.61).

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача жодного запиту чи звернення до спеціалізованого підрозділу ДФС для визначення митної вартості сформовано не було.

Які саме спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС або цінову інформацію, отриману в рамках домовленостей, укладених між ДФС та об`єднаннями імпортерів та виробників, використано окрім програмно-інформаційного комплексу АСАУР, представник відповідача не повідомила.

Незважаючи на вказане рішення від 10.12.2018 має запис "…вартість - EUR, вартість - 5 800".

Також, мотивувальна частина оскаржуваного рішення від 10.12.2018 немає жодного обґрунтування чи відомостей про обставини виникнення ризику ''спрацювання АСАУР 105-2'', ''митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів''.

За умови спрацювання програмно-інформаційного комплексу АСАУР "… Ризик 105-2 митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів…" судом ухвалою про відкриття провадження у справі від 25.03.2019 (пункт 10) витребувано у відповідача відповідні письмові пояснення і докази (а.с.3), зокрема, з приводу обставин: найменування митного органу (митного посту), в якому мало місце декларування товару (автомобіля марки Audi, модель A4, 2010 року випуску) із подібними характеристиками транспортного засобу в порівнянні з тим, який придбав ОСОБА_1 27.09.2018; календарної дати придання товару і дати такого митного оформлення; конкретних характеристик ідентичного або аналогічного (подібного) транспортного засобу; умов поставки товару; технічного стану транспортного засобу; методу визначення митної вартості товару у ідентичному чи аналогічному випадку.

Ухвалу суду в частині витребування доказів відповідач не виконав, причини ненадання чи неможливості надання таких доказів, представник відповідача не повідомила.

Вказане свідчить, що відповідач не обґрунтував наявність спрацьованих ризиків при перевірці заявленої митної вартості автомобіля саме з причин - ''митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів''.

При цьому, слід зазначити, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

Крім вказаного, зміст відзиву на позов і мотивувальна частина оскаржуваних рішень від 10.12.2018 свідчить, що за основу визначення митної вартості товару взято ''джерело інформації'' відомості з програмного продукту Bbasis SuperSchwacke 12/2018.

На підтвердження такого запису в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості як "… Джерело інформації: Bbasis SuperSCHWAKE 12/2018,…" представник відповідача представила відповідну інформацію із вказаного програмного продукту від 08.05.2019 за №005763/28183472 (а.с.116-117).

Суд таку інформацію вважає неналежним і недопустимим доказом, виходячи із наступного.

По перше, дана інформація датована 08.05.2019 і сформована на підставі програмної версії Bbasis SuperSCHWAKE 05/2019, а спірне оформлення митної декларації і прийняття відповідачем рішення мало місце 6 і 10 грудня 2018 року. До того ж таке рішення базувалося на інформації Bbasis SuperSCHWAKE 12/2018.

По друге, безпосередній переклад з німецької на українську мови резолютивної частини витягу з програмного комплексу SchwaсkeNet від 08.05.2019 (висновок) свідчить про наявність у ньому інформацію про два види вартості: "Verkaufswert (Schwacke) inkl. Mehrwertsteuer 5 700,00 EUR" - "вартість продажу (Schwacke) з ПДВ 5 700,00 EUR" та "Еinkaufswert (Schwacke) inkl. Mehrwertsteuer 4 200,00 EUR"- "вартість покупки (Schwacke) з ПДВ 4 200,00 EUR"(а.с.119).

Рішенням відповідача митну вартість скориговано в сумі 5 800,00 EUR, що наближена до такої вартості станом на 08.05.2019 як "Verkaufswert (Schwacke) inkl. Mehrwertsteuer 5 700,00 EUR" - "вартість продажу (Schwacke) з ПДВ 5 700,00 EUR".

Втім, будь-якого обґрунтування щодо застосування під час корегування митної вартості товару саме значення "вартість продажу" як більшої величини, а не "вартість покупки" як меншої величини, відповідач не зазначив.

По третє, згідно додаткового аркуша до акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2018/67478 від 23.11.2018, встановлено, що транспортний засіб марки Audi, модель A4, номер кузова НОМЕР_1 , на час митного огляду містив пошкодження, ознаки експлуатації: капот передній, бампер передній, ліва фара, крило переднє ліве, лівий поріг, передні праві двері, переднє праве крило, лакофарбове покриття по кузову, забруднено салон та сидіння (зворотній бік а.с.22). В графі 31 декларації UA206010/2018/414936 від 06.12.2018 зазначено опис стану ТЗ "з аварійним пошкодженням" (а.с.70).

В оскаржуваному рішенні від 10.12.2018 зазначено про визначення митної вартості за допомогою Bbasis SuperSchwacke 12/2018 "з урахуванням на стан транспортного засобу" (зворотній бік а.с.61).

Втім, жодних доказів про врахування вищевказаних пошкоджень під час корегування митної вартості автомобіля марки Audi, модель A4, номер кузова - НОМЕР_1 , суду відповідачем надано не було.

Також, представник відповідача не представив докази внесення до джерела інформації -Bbasis SuperSchwacke 12/2018, окрім загальних вихідних даних про ТЗ, дійсний стан і пошкодження, що зафіксовані в додатковому аркуші до акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 23.11.2018.

Варто відзначити й те, що інформація із програмного продукту Bbasis SuperSCHWAKE 05/2019 від 08.05.2019 після даних про "вартість продажу (Schwacke) з ПДВ" і "вартість покупки (Schwacke) з ПДВ" містить запис виконаний на німецькій мові "vorbehaltlich der technischen Prufung", безпосередній переклад якого свідчить "підлягає технічній експертизі" (а.с.119).

Тобто, в будь якому випадку оцінка Bbasis SuperSCHWAKE 08.05.2019 здійснена без безпосереднього технічного огляду (експертизи) щодо реального стану автомобіля (автомобіля марки Audi, модель A4, 2010 року випуску), який як свідчить акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2018/67478 від 23.11.2018 містить технічні ушкодження та інформацію про його стан в наслідок експлуатації.

Відповідач не довів, що така інформація про реальний стан транспортного засобу була також внесена в програмно-інформаційного комплексу АСАУР при здійсненні митного контролю і виконанні митних формальностей при здійсненні митного оформлення товару в грудні 2018 року.

Суд критично ставиться до інформації SuperSchwacke , за допомогою якої, як свідчить пояснення представника відповідача і оскаржуване рішення, визначено митну вартість товару 5 800,00 EUR, виходячи також із наступних мотивів.

По перше, пунктом 10 ухвали суду від 25.03.2019 суд витребував у Івано-Франківської митниці ДФС витяг з програмного комплексу Bbasis SuperSchwacke 12/2018, використаний при прийнятті оскаржуваного рішення (а.с.3).

Представник відповідача у відзиві на позов і усних поясненнях, повідомила, що митниця користується он-лайн версією довідника SuperSchwacke, але оскільки вказана інформація про автомобіль заноситься в режимі реального часу, тому надати підтверджуючі документи не можливо.

Про будь які обґрунтовані, в тому числі технічні, причин неможливості видрукувати із вказаного програмного продукту (он-лайн версією довідника SuperSchwacke) відповідної інформації в частині спірних правовідносин, представник відповідачу суду не повідомив.

На переконання суду така інформація є одним із основних доказів у справі, який 10.12.2018 визначив для декларанта спірну митну вартість, а його ненадання митним органом ставить під сумнів застосування он-лайн версією довідника SuperSchwacke в цілому.

По друге, відповідач не обґрунтував підставність і правомірність використання у спірному випадку відомостей оціночної діяльності програмного продукту Bbasis SuperSchwacke 12/2018.

Зокрема, у судовому засіданні представник відповідача послалася на наказ Державної митної служби України від 13.10.2006 за №885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів" (надалі по тексту також - Наказ №885), то суд вказує на таке (а.с.115).

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Наказу №885 13.10.2006 начальників регіональних митниць, митниць зобов`язано, забезпечити постійний контроль, серед іншого:

- за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів з урахуванням принципів Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 за №142/5/2092, за формулами, зазначеними в пункті 7.35 Методики;

- за використанням посадовими особами митних органів, уповноваженими особами експертних установ та організацій сталих понижуючих коефіцієнтів при проведенні оцінки транспортних засобів, вузлів і агрегатів.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення їх вартості встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 за №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395 (надалі по тексту також - Методика).

Слід відзначити, що Наказом №885 зобов`язано застосовувати принципи Методики за формулами, зазначеними в пункті 7.35 такої Методики.

У відповідності до пункту 7.35 Методики, у разі відсутності цінових даних КТЗ у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики. Середня ринкова ціна такого КТЗ визначається як середнє арифметичне значення цінових показників, одержаних із зазначених джерел інформації. У разі використання середньої ринкової ціни пропозиції до продажу КТЗ її необхідно звести коригуванням до ціни продажу, застосовуючи відповідне співвідношення стосовно аналогічних КТЗ із довідників, зокрема передбачених додатком 8. Коригування вартості КТЗ залежно від пробігу та строку експлуатації здійснюється із застосуванням підбору аналога і відповідно до вимог пунктів 7.8, 7.9 та підпунктів 7.12.1, 7.12.2 пункту 7.12 цієї Методики. Подальше коригування вартості КТЗ залежно від технічного стану, комплектності, укомплектованості, відновлення й оновлення складових частин тощо здійснюється за формулами (9), (10), (11), а також з врахуванням процента Д додаткового збільшення (зменшення) З ринкової вартості КТЗ залежно від умов догляду, зберігання та експлуатації (таблиця 4.1 додатка 4) та процента додаткового зменшення вартості КТЗ з дефектами кузова, кабіни, рами (таблиця 4.2 додатка 4).

Відповідно до пункту 7.25 Додаткове збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складників визначається за відповідною формулою, де величина втрати товарної вартості (ВТВ) КТЗ, розрахована відповідно до вимог підпункту 8.6.3 пункту 8.6 методики.

Згідно з пунктом 8.6.3 Методики, розрахунок величини ВТВ здійснюється за відповідною формулою, де застосовується: коефіцієнт втрати товарної вартості, ринкова вартість подібного непошкодженого КТЗ, грн. Відношення вартості відновлювального ремонту до ринкової.

Відповідно до Додатку 8 методики, в переліку рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням, пунктом 10 значиться періодичний довідник "SuperSCHWACKE" - Eurotax, Швейцарія.

Як свідчить безпосередній зміст пункту 7.35 Методики "використання даних обмеженого ринку КТЗ" щодо визначення його вартості, допускається застосовуватися - "у разі відсутності цінових даних КТЗ у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8". А у спірному випадку у оскаржуваному рішення відповідач застосував саме відомості "SuperSCHWACKE" із якого безпосередньо і взято відомості про вартість автомобіля.

Також, пункту 7.35 Методики визначає можливість "використання середньої ринкової ціни КТЗ" із застосовуванням відповідне співвідношення із довідників, передбачених додатком 8.

Разом з тим, за змістом пунктом 7.3 Методики "середня ринкова ціни КТЗ" (Срс) є однією із складових "ринкової вартості КТЗ" (С).

Дійсно, у відповідності до пункту 7.4 Методики, комп`ютерні бази даних з програмним забезпечення, встановлених Додаток 8 до Методики, в тому числі періодичний довідник "SuperSCHWACKE" (пункт 10), використовується лише для визначення однієї із складових частини формули визначення "середньої ринкової ціни КТЗ" (Срс), а саме: для визначення "ціни КТЗ, який був у користуванні, з урахуванням строку його експлуатації" (Сд).

"Ціна КТЗ, який був у користуванні, з урахуванням строку його експлуатації" (Сд) є однією із складових формули для визначення "середньої ринкової ціни КТЗ" (Срс), зокрема, Срс = Сд * К (коефіцієнт ринку регіону, який враховує відмінність поточних цін продажу та пропозиції до продажу у відповідному регіоні від цін з довідкової літератури) + М (вартісний еквівалент суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів під час митного оформлення згідно з чинним законодавством).

В свою чергу, значення формули Срс є складовою загальної формули визначення "ринкової вартості КТЗ" (С) за формулою, визначеною у пункті 7.3 Методики.

Тобто, виходячи із системного аналізу процитованих вище положень пункту 7.35 у співвідношенні із пунктами 7.3, 7.4 Методики, при обрахунку вартості КТЗ, необхідно використовувати усі показники і складові формули як визначення "ринкової вартості КТЗ" (С), "середня ринкова ціни КТЗ" (Срс) так і "коригування" такої вартості, а не вартість автомобіля відповідно до відомостей каталогу зазначеному в Додатку 8 Методики.

Методика не передбачає можливості при здійсненні оцінки, визначення вартості КТЗ, застосувати лише відомості комп`ютерних баз даних з програмним забезпечення, за переліком, визначеним Додаток 8 такої Методики.

Крім вказаного, пункт 7.35 Методики дозволяє використання ресурсів мережі Інтернет з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики. Тобто, пункт 7.35 Методики визначає можливість застосування підпункту 7.53.5 пункту 7.53.

За приписами підпункту "з" пункту 1.4 Методики, остання застосовується, серед іншого, з метою визначення вартості КТЗ, його складників, що ввозяться на митну територію України.

Так, "вартість КТЗ, що ввозяться на митну територію України" (С1), визначається за формулою, яка регламентована в підпункті 7.53.3. пункту 7.53 Методики.

Суд відзначає, що Наказом №885 безпосередньо не визначив можливість застосовування посадовим особам відповідача положень пункту 7.53 Методики ("вартість КТЗ та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України").

Як у випадку із пунктом 7.2 і 7.35 Методики відомості довідкової літератури, зазначеної в Додатку 8 до цієї Методики, використовується лише для визначення Сср1 ("середня ціна КТЗ, що ввозиться на митну території України, у країні придбання"), а саме - окремих значень складової підформули, таких як Сд1 ("ціна КТЗ, що був у використанні, відповідного строку експлуатації") або Цн ("ціна нового КТЗ у країні придбання").

В той же час, Сср1 є однією із складових загальної (основної) формули для визначення С1 ("вартості КТЗ, що ввозиться на митну територію України"), яка регламентована вказаним вище підпунктом 7.53.3 пункту 7.53 Методики.

Представник відповідача жодним чином не пояснила застосування у спірних відносинах певного алгоритму, порядку, конкретної формули для обчислення і визначення вартості КТЗ, в тому числі при прийнятті оскаржуваного рішення, пунктів 7.2, 7.3., 7.4 Методики у їх співвідношенні до пункту 7.35 або 7.53 тої ж Методики щодо визначенні митної вартості Audi, модель A4, номер кузова - НОМЕР_1 із урахуванням його фактичного стану.

Відтак, суд вважає неприпустимим дії відповідача використовувати для визначення вартості спірного КТЗ лише окремі положення Методики. Застосування лише Додатку №8 до Методики без використання формули для визначення "вартості КТЗ, що ввозиться на митну територію України", суд вважає протиправним.

Також при вирішення питання щодо застосування положень Наказу №885 слід відзначити, що Верховний Суд в постанові від 16.11.2018 в справі №817/2405/16 вказав на рекомендаційний характер наказу Державної митної служби України від 13.10.2006 за №885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів".

Не заслуговують на увагу аргументи представника відповідача про не включення декларантом при розрахунку митної вартості витрат на транспортування автомобіля із Канади до Республіки Польща, а також витрат на страхування, виходячи із такого.

Судом уже відзначено, що одними із документів, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, та страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, якщо здійснювалося страхування (пункти 6 і 8 частини 2 статті 53 МК).

Як свідчать представлені відповідачем в суд документи, які подані позивачем для митного оформлення транспортного засобу, серед переліку документів міститься invoice-0014:1 march 2018 від 09.10.2018, оформлений А1 Global Conteiner Shipping, про переміщення 4 автомобілів ("cars moving"), серед яких "VIN: НОМЕР_1 , car reciver: ОСОБА_1, passport: НОМЕР_4, 2010 Audi A4", тобто транспонуй засіб позивача. Вартість послуг за даний ТЗ "400$" (а.с.66).

Вказаний інвойс від 09.10.2018 подавався позивачем при первинному декларуванні 29.11.2018, про що свідчать дані графи 44 електронної декларації UA206010/2018/414449 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA206000/2018/01015 (а.с.73).

Дані граф 42, 45 і 46 електронної декларації UA206010/2018/414449 від 29.11.2018 свідчать, що крім ціни товару 1000,00 USD включено ще 400,00 USD, з врахуванням курсу 1 долара США 28,26904900 гривень (графа 23 декларації), становить значення митної вартості 39 576,67 гривень.

Доводи представника відповідача про те, що реєстраційний документ К269428 на ТЗ, містить дані про страхування автомобіля, а отже позивач поніс відповідні витрати, які не зазначив при митному оформленні і визначенні митної вартості товару, на переконання суду, є припущеннями, на підтвердження яких не надано жодних доказів.

Безпосереднє вивчення змісту реєстраційного документа К269428 на ТЗ свідчить про відсутність будь яких відомостей про оформлення ОСОБА_1 в Канаді відповідного свідоцтва про страхування ТЗ (а.с.20-22).

Як пояснив представник позивача в судовому засіданні позивач на території Канади не страхував придбаний автомобіль, а вартість транспортування згідно invoice-0014:1 march 2018 від 09.10.2018 включає в собі відповідне страхування.

Відтак, у розгляді справи не встановлено не подання декларантом документів, визначених пунктами 6 і 8 частини 2 статті 53 МК, так як перевізні документи подані, а окремого страхування позивачем ТЗ як об`єкта цивільного права на території Канади не мало місце.

З приводу відсутності суми податку на додану вартість (надалі по тексту також - ПДВ) в рахунку-фактурі №б/н від 27.09.2018, якою позивач обґрунтовує факт придбання автомобіля за ціною 1 000,00 USD, позивач надав письмове пояснення від 10.04.2019 про те, що автомобіль придбавався без ПДВ. Такий податок як складова частина вартості товару не повертався ОСОБА_1 за межами митної території України (а.с.70-71).

В контексті вказано відповідач не надав суду жодного доказу про включення, чи не включення суми ПДВ у визначену митним органом скориговану митну вартість автомобіля за допомогою програмного продукту Bbasis SuperSchwacke 12/2018.

Будь-яких даних компетентних органів іноземної держави про включення, чи не включення ПДВ за операцією з придбання позивачем у Corfex Trading (EN A&B, Creditstone Rd. Concord, Ontario, L4K 1N7) автомобіля марки Audi, модель A4, номер кузова - НОМЕР_1 , що б вплинуло на числове значення митної вартості такого транспортного засобу, матеріали справи не містять.

Як свідчать приписи частини 3 статті 53 і частини 5 статті 54 МК України орган доходів і зборів вправі запитувати від декларанта додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості, виключно в письмовій формі, тобто на письмову вимогу посадової особи митного органу.

Однією із підстав прийняття оскаржуваного рішення від 10.12.2018 відповідач визначив "не надання документів, що підтверджують оплату товару", однак письмової вимоги (письмового запитування) представник відповідача суду не надала.

Так, така вимога мало місце 05.12.2018 (а.с.74), але при письмовій консультації за наслідками перевірки митної вартості відображеної позивачем у декларації від 29.11.2018 (а.с.73), втім за декларацією від 06.12.2018 жодних доказів проведення консультацій чи оформлення вимоги представник відповідача суду не надав.

Разом з тим, суд враховує й те, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16 та Верховного Суду України від 31.03.2015 в справі №21-127а15 та від 02.06.2015 в справі №21-498а15.

Суд не може залишити поза увагою й те, що митна вартість товару (ТЗ) в сумі 1 662,00 USD у декларації від 06.12.2018 визначена позивачем на підставі рішення відповідача про первинне коригування митної вартості від 06.12.2018 (а.с.71), яка у порівнянні з митною декларацією від 29.11.2018 збільшено на 262,00 USD (а.с.73).

Втім, митний орган вкотре не прийняв таку декларацію і вдруге 10.12.2018 виніс саме оскаржуване у даній справі рішення про коригування митної вартості вже в сумі 6 595,10 USD.

Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що, приймаючи 10.12.2018 рішення вирішено питання щодо чинності попереднього рішення від 06.12.2018, на підставі саме якого ОСОБА_1 подав 06.12.2018 повторно декларацію.

Такі дії відповідача суд вважає протиправними.

Відтак, в сукупності вказаного вище, суд констатує правомірність визначення позивачем митної вартості товару, яка підтверджується рахунком-фактурою №б/н від 27.09.2018, виданого нерезидентом Corfex Trading (EN A&B, Creditstone Rd. Concord, Ontario, L4K 1N7) на купівлю ОСОБА_1 автомобіля марки Audi, модель A4, номер кузова НОМЕР_1 , та його перекладом, яким засвідчено здійснення оплати транспортного засобу у готівковій формі в сумі 1 000,00 USD.

Вказане свідчить про недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані, потрібні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації (29.11.2018).

Наслідком таких протиправних дій є безпідставне, в порушення статті 58 МК України, здійснення відповідачем визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.

У відношенні до аргументів відповідача, викладених у додаткових письмових поясненнях від 08.04.2019 за №302/09-70-10-24 (а.с.48-53), про те, що декларант погодився із прийнятим рішенням про коригування митної вартості і з самою митною вартістю 6 595,10 USD, так як після прийняття оскаржуваного рішення подав нову митну декларацію, в графі "43" якої самостійно вказав 6 метод визначення митної вартості, а також в частині використання права випущення товарів у вільний обіг на умовах, визначених частиною 7 статті 55 Митного кодексу України, суд надає їм наступну правову оцінку.

По перше, одним із об`єктів оскарження у спірних відносинах є рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці ДФС UA206010/2018/000205/2 від 10.12.2018.

Відповідно до статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

За змістом частин 3 і 4 статті 6 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів, поряд з іншим, поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (індивідуальних актів).

Рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом (частина 1 статті 29 МК України).

Право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або до суду також гарантовано підпунктом "б" пунктом 5 частини 2 статті 55 цього Кодексу.

Відтак, у спірних відносинах ОСОБА_1 законом гарантовано право на оскарження до суду рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці ДФС UA206010/2018/000205/2 від 10.12.2018.

По друге, з приводу того чи вичерпаний між ОСОБА_1 і Івано-Франківською митницею ДФС спір внаслідок погодження, як вважає відповідач, декларантом із митною, вартістю визначеною митним органом у оскаржуваному рішенні, слід відзначити.

У правовідносинах, що розглядаються судом слід розрізняти окремо "право" позивача погодитися, чи не погодитися із рішенням про коригування митної вартості із відповідними правовими наслідками такого погодження, чи не погодження в частині: оплати визначеної контролюючим органом скоригованої митної вартості або надання гарантій відповідно до розділу Х МК України, від іншого, самостійного гарантованого Конституцією і законами України "права" на оскарження спірного рішення в суді незалежно від того погодився декларант із рішення про коригування митної вартості товару, чи не погоджується із самою скоригованою митною вартістю, навіть за умови сплати обов`язкових платежів із скоригованої митної вартості товару.

Зокрема, за змістом частини 2 статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, серед іншого, має містити інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до частини 7 статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Отже, правовідносин які виникають із приписів підпунктів "а" і "б" пункту 5 частини 2, частини 7 статті 55 МК України є реалізацією декларантом права на випуск у вільний обіг товарів у разі згоди або не згоди з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів, в тому числі із застосуванням заходів надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Такі правовідносин мають місце виключно між декларантом і митним органом.

В свою чергу, частина 1 статті 29 і підпункт "б" пункт 5 частини 2 статті 55 МК України врегульовує правовідносини щодо права декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до суду, без будь яких застережень чи умов, в тому числі за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, та/або за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу.

По третє, чинним законодавством в державі визначено порядок повернення з бюджету надмірно/помилково сплачених митних платежів.

Зокрема, за змістом пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частина 3 статті 301 Митного кодексу України).

Частина 5 статті 301 вказаного Кодексу визначає окремі випадки повернення сум митних платежів, крім тих, що визначені як загальні в частині 3 статті 301 Митного кодексу України.

Послідовність та порядок виконання дій щодо повернення помилково/надміру сплачених сум митних платежів врегульовано Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 за №643 (надалі по тексту також - Порядок №643).

Абзацом шістнадцятим пункту 3 розділу III Порядок №643, серед документів, які є правовою підставою для повернення відповідних платежів і додаються до заяви про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені віднесено виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці ДФС, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені.

Окрім цього, пункт 4 частини 5 статті 301 Митного кодексу України визначає також інший окремий випадок повернення сум відповідних митних платежів, зокрема, у разі, якщо митну декларацію змінено.

Згідно пунктів 33 і 37 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №450 від 21.05.2012 (надалі по тексту також - Положення №450), за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу вiдомостi, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана.

Після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном.

Абзацом 1 пункту 12 Порядку оформлення аркуша коригування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06.11.2012 за №1145 (надалі по тексту також - Порядок №1145), визначено, що у разі складання аркуша коригування у випадку повернення митних платежів, штрафних санкцій (у разі наявності) заповнюються розділи ІІ та ІІІ аркуша коригування.

Згідно абзацу 5 пункту 13 Порядку №1145 до розділу ІІІ аркуша коригування вносяться фактичні відомості про повернення митних платежів, штрафних санкцій (у разі наявності), в свою чергу у колонці "Підстава" зазначається код підстави здійснення доплати (повернення) сум митних платежів, штрафних санкцій (у разі наявності) згідно з класифікатором підстав здійснення доплати (повернення) сум митних платежів, ведення якого здійснюється відповідно до Порядку ведення відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.05.2012 за №623.

У відповідності до "Класифікатора підстав здійснення доплати (повернення) суми митних платежів", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 за №1011 "Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій" (надалі по тексту також - Класифікатор №1011), код підстави "2" відповідає назва "судове рішення".

Таким чином, відповідне рішення суду щодо скасування рішення митниці ДФС, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів або інше судове рішення є правовою підставою для повернення останніх, в тому числі шляхом внесення змін до декларації.

Коментовані вище положення Митного і Податкового кодексів України, підзаконних нормативно-правових актів створюють юридично визначений механізм ймовірного існування і вирішення спору в майбутньому, за умови, якщо декларант не погоджується із відповідним рішенням митного органу про коригування митної вартості товару, однак сплатив за таким коригуванням необхідні митні та інші обов`язкові платежі, і має намір їх повернути.

По четверте, не можуть бути враховані судом і аргументи представника відповідача про погодження із оскаржуваним рішенням у зв`язку із самостійним внесенням позивачем 12.12.2018 в графу 43 нової митної декларації 6 методу визначення митної вартості.

Відповідно до глави 2 розділу ІІ "Заповнення граф митної декларації" Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №651 від 30.05.2012 (надалі по тексту також - Порядок №651), графа 43 "Метод визначення вартості" заповнюється в разі заявлення товарів у митний режим імпорту або в інший, відмінний від митного режиму імпорту, митний режим, зі справлянням митних платежів.

У лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався.

У разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Дійсно як свідчить лівий підрозділ графи 43 нової (останньої, третьої) митної декларації UA206010/2018/415346, поданої позивачем 12.12.2018, проставлено 6 методу визначення митної вартості, при цьому, правий підрозділ графи 43 вказаної декларації залишено не заповненим (а.с.69).

На переконання суду внесення саме таких відомостей в лівий і правий підрозділи графи 43 нової митної декларації є порушення ОСОБА_1 . глави 2 розділу ІІ графа 43 "Метод визначення вартості" Порядку №651, так як абзацом третім вказаної графи Порядку чітко визначено - "у разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом". Суд констатує в даному випадку порушення декларантом порядку і умов заповнення обов`язкових граф нової митної декларації (43), втім перевірка правильності, повноти та відповідності заповнених відомостей такої декларації фактичним даним (обставинам) покладено саме на відповідача, про що зазначено нижче по тексту.

У випадку, який досліджується судом оскаржуване рішення про коригування митної вартості від 06.12.2018 як станом на 10.12.2018, так і на час звернення до суду було чинним, відтак, ОСОБА_1 або уповноважена ним особа (ФОП ОСОБА_12 ) зобов`язана була у лівому підрозділі проставити 1 (первинний метод), а у правому підрозділі графа 43 декларації проставити 6 (скоригований метод).

Крім того, не може суд погодитися із доводами представника відповідача про самостійне визначення декларантом у новій (другій) декларації від 10.12.2018 митної вартості "коригування" (графа 45) в сумі 182 773,31 гривень (6 595,18 USD), так як позивач у такій декларації у графі 42 визначив ціну товару 1 000,00 USD, яка повністю відповідає ціні товару, визначеної у рахунку-фактурі (інвойсі) №б/н від 17.09.2018, а також у тій же графі 42 первинної (першої) митної декларації UA206010/2018/414449 від 29.11.2018 (а.с.69, 73).

Варто відзначити й те, що у графі 44 "додаткова інформація/подані документи" останньої (третьої) митної декларації UA206010/2018/415346 від 12.12.2018, на відміну від тієї ж графи первинної (першої) митної декларації UA206010/2018/414449 від 29.11.2018, додатково зазначено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA206010/2018/10780 від 10.12.2018 та Рішення про коригування митної вартості товарів за UA206010/2018/000205/2 від 10.12.2018 (а.с.60, 61, 69).

Щодо доводів відповідача про те, що позивачем у графі 47 останньої (третьої) декларації від 12.12.2018 не зазначено відомості за кодом розрахунку "55" як різниці між сумами платежів, нарахованих за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом, то за приписами підграфи В "Подробиці розрахунків" графи 47 "Нарахування платежів" глави 2 розділу ІІ Порядку №651, така графа заповнюється у разі сплати (необхідності застосування заходів забезпечення сплати відповідно до розділу Х МК України) митних платежів.

У спірних же відносинах позивач не скористався правом випуску товару у вільний обіг в порядку, визначеному частиною 7 статті 55 і розділу Х МК України.

В частині недотримання (допущення порушення) декларантом глави 2 розділу ІІ графа 43 "Метод визначення вартості" Порядку №651 при заповненні (занесення відомостей до) графи 43 останньої (третьої) митної декларації UA206010/2018/415346, суд відзначає наступне.

Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частина 10 статті 52 МК України).

Частиною 6 статті 257 МК України визначено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до частин 5 і 6 статті 264 МК України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації.

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

За змістом пункту 4.4 розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №631 від 30.05.2012, та частини 11 статті 264 МК України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав:

1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Відтак, неналежне заповнення ОСОБА_1 лівого і правого підрозділу графи 43 останньої (третьої) митної декларації UA206010/2018/415346 від 12.12.2018 є свідченням про відсутність у декларації усіх необхідних відомостей, обов`язковість вірного заповнення яких визначено коментованими нормами закону і підзаконних нормативно-правих актів.

Разом з тим, в силу вимог частини 5 і 6 статті 264 МК України посадова особа відповідача при визначенні правильності заповнення поданої митної декларації зобов`язана була вказати на такі недоліки декларанту, більше того у відповідності до частини 11 статті 264 МК України нова декларація не підлягала прийняттю.

На противагу вказаному, під час первинного електронного декларування автомобіля марки ТЗ (заповнення електронної декларації UA206010/2018/414449 від 29.11.2018), декларантом додержано вимог Порядку №651, зокрема граф 43-48.

Подання позивачем нової митної декларації при чинному рішенні про коригування митної вартості товару, навіть за умови, невірного заповнення одного із підрозділів графи 43 такої декларації, правильність внесення даних до яких перевіряє саме посадова особа митного органу, не може обмежити чи позбавити декларанта права на оскарженні в суді відповідного рішення і ставити питання про перевірку його на предмет обґрунтованості і законності, в тому числі на відповідність вимогам частини 2 статті 55 МК України.

Непогодження в ході судового розгляду із скоригованою митної вартістю товару є свідченням про існування спору між декларантом і митним органом, який продовжує тривати з дня звернення особи до суду, та у випадку встановлення судом протиправності рішення про коригування митної вартості товару - безумовною підставою для скасування рішення органу контролю.

Внесення декларантом в лівому підрозділі графи 43 нової митної декларації порядкового номеру методу визначення митної вартості (6), застосованого митним органом, і залишення не заповненим правий підрозділ даної графи декларації, за умови протиправності рішення про коригування митної вартості товару, на переконання суду у цій справі, не може бути свідченням відсутності спору між позивачем і відповідачем, так як сплата декларантом донарахованих платежів за скоригованою контролюючим органом митної вартістю не можу бути "юридичним виправданням" рішення суб`єкта владних повноважень, яке прийняте не на підставі закону і без урахуванням усіх обставин, які мають знання для його винесення.

З урахуванням коментованого суд констатує, що оскаржуване рішення про коригування заявленої митної вартості товару від 10.12.21018 в порушення пунктів 1, 2 і 4 частини 2 статті 55 МК України не містить:

- належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

- наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

- належного обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відтак, суд дійшов висновку, що Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA206010/2018/10780 від 10.12.2018 і Рішення про коригування митної вартості товарів UA206010/2018/000205/2 від 10.12.2018, є протиправним та таким, що підлягає до скасування.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідач, приймаючи Картку відмови і Рішення про коригування митної вартості товарів від 10.12.2018, діяв не на підставі законів України, а також без урахування усіх обставин.

В той же час, суд відзначає, що за умови отримання відповідачем від компетентних органів Канади відомостей щодо непідтвердження обставини відчуження позивачу продавцем нерезидентом Corfex Trading (EN A&B, Creditstone Rd. Concord, Ontario, L4K 1N7) транспортного засобу марки Audi, модель A4, номер кузова НОМЕР_1 , на підставі рахунку-фактури №б/н від 27.09.2018, а також не отримання від позивача готівкою коштів саме в сумі 1 000,00 USD та/або отримання іншої (в тому числі більшої) суми за відчужений вказаний транспортний засіб, Івано-Франківська митниця Державної фіскальної служби не позбавлена права визначити позивачу відповідну митну вартість товару та обов`язкові платежі, що підлягають сплаті при його митному оформленні.

В розгляді даної справи суд не бере до уваги посилання представника позивача на положення Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1077 від 12.12.2018, викладені у письмовому поясненні, які зареєстровані в суді 30.04.2019, так як вказаний Тимчасовий порядок введений в дію після прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, що мало місце 10.12.2018.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наслідками розгляду справи підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 536,80 гривень, сплаченого згідно наявної в матеріалах справи квитанцій від 15.02.2019 за №0.0..1, №0.0..1 (а.с.5, 6).

Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби UA206010/2018/10780 від 10.12.2018.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби UA206010/2018/000205/2 від 10.12.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби (ідентифікаційний код юридичної особи 39640261) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 1 536,80 гривень (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач - Івано-Франківська митниця Державної фіскальної служби, адреса: вул. Короля Данила, 20, м. Івано-Франківськ, 76010, ідентифікаційний код юридичної особи 39640261.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.

Рішення складено в повному обсязі 13 травня 2019 року.