Справа № 815/1725/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1725/18

Суддя-доповідач П'ятого апеляційного адміністративного суду Шевчук О.А., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 р. по справі №815/1725/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЕС-АГРО ЛТД" до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень рішень,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 р. позов задоволено.

На зазначене рішення суду Одеське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби подали апеляційну скаргу,в якій, крім іншого, просять поновити строк на апеляційне оскарження та відстрочити сплату судового збору. В обгрунтування зазначається, що апелянтом в межах строку на апеляційне оскарження було подано апеляційну скаргу та клопотання про відстрочення сплати судового збору. Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2019 року апеляційну скаргу повернуто апелянту. Апелянт вказує, що станом, як на момент першого звернення до суду з апеляційною скаргою, так і на теперешній час відсутні кошти на сплату судового збору. Просить вважати такі причини пропуску строку поважними, відстрочити сплату судового збору та відкрити апеляційне провадження.

Подана апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: по справі не сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Як вбачається з позовної заяви, вона містить вимогу майнового характеру.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, яка діє з 15.12.2017 року, оскільки позовну заяву було подано до суду 16.04.2018 р.) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду складає 226910,52 грн.

Що стосується клопотання про вістрочення сплати судового збору, суд не приймає до уваги зазначене клопотання апелянта, оскільки відстрочення сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду відповідно до ч.1 ст.133 КАС України (в редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) та ч.1,2 ст.8 ЗУ "Про судовий збір", апелянт є державним органом, а тому, посилання на майновий стан в даному випадку є недоречним та не являється достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги до П'ятого апеляційного адміністративного суду повинно бути перераховано або внесено на рахунок №1007, одержувач УК в м. Одесі / Приморський р-н./ 22030101 , банк: Казначейство України, код банку:899998 Код ЄДРПОУ суду 34380461, в сумі 226910,52 грн., в зв`язку з чим апеляційна скарга, відповідно до вимог ч.1 ст.169 КАС України залишається без руху, з наданням строку для усунення зазначених недоліків.

Стосовно клопотання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження суд зазначає.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року, яка діє з 15.12.2017 року) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутись до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно ч. 1, ст. 295 КАС України (в редакції, яка діє з 15.12.2018 р.) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Згідно ч.3 ст.295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 р. позов задоволено

22.11.2018 року апелянтом було подано апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2018р.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу було залишено без руху, оскільки апелянтом не сплачено судовий збір.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2018 року продовжено апелянту строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання апелянта про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги. Апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

17.04.2019 року Одеське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби повторно звернулись до суду з апеляційною скаргою.

Доводи апелянта, щодо відсутності коштів для сплати судового збору під час першого звернення до суду з апеляційною скаргою є не достатніми та не поважними підставами для поновлення пропущеного строку.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту повернення скаржнику апеляційної скарги (22.01.2019 року) пройшло більше трьох місяців. За цей час апелянт не вчиняв дій щодо сплати судового збору та подачі апеляційної скарги, відсутні клопотання, щодо надання додаткового строку для сплати судового збору.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України".

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

При цьому судова колегія зазначає, що в ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору митним органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Цє пов'язано з тим, що держава має дотримуватися принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов'язків, встановлених нею ж.

Зокрема, на це ЄСПЛ звертав увагу у п. 74 рішення "Лелас проти Хорватії": "Держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків, 'іншими"словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

Також, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, і митні органи зокрема, зобов'язанні діяти вчасно та в належний спосіб в тому числі при оскарженні судових рішень у судовому порядку. Будь-які зволікання зі сплатою судового збору у строк, встановлений законодавцем для оскарження судового рішення, та звернення з клопотанням про поновлення строку на оскарження через несплату судового збору вже саме по собі є порушенням принципу "належного урядування" про-який говорить ЄСПЛ.

Держава (в даному випадку - в особі органів ДФС) не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень через невчасну сплату судового збору митним органом та будь-які проблеми, що виникають під час внутрішньої процедури узгодження його сплати. Як зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, такі помилки, допущені органами державної влади, не повинні виправлятися за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (в даному випадку - позивача, у зв'язку з порушенням принципу остаточності судового рішення, винесеного на його користь).

У зв`язку із вищевикладеним, подана апеляційна скарга не відповідає вимогам ст.296,298 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на зазначене, та керуючись вимогами норм Кодексу адміністративного судочинства, суддя-доповідач приходить до висновку про необхідність залишити подану апеляційну скаргу без руху, для надання апелянтом інших поважних підстав, які унеможливили апелянту звернутись до суду вчасно, для поновлення строку на апеляційне оскарження та сплатити судовий збір.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються правила ст. 169 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.169, 296, 298, 299 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без руху.

Надати апелянту десять днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків поданої апеляційної скарги.

Роз'яснити Одеському управлінню Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала у касаційному порядку не підлягає оскарженю.

Суддя: Шевчук О.А.