Справа № 260/376/19
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2019 року м. Ужгород№ 260/376/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді -Маєцька Н.Д.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Юхименко Ольги Леонідівни - приватного виконавця виконавчого округу м. Києва, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника Стецяк Т.І., звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Юхименко Ольги Леонідівни - приватного виконавця виконавчого округу м. Києва (далі - Юхименко О.Л. - приватний виконавець, відповідач), якою просить скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни від 26 лютого 2019 року про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою від 02 травня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 березня 2019 року позивач отримала постанову про відкриття виконавчого провадження № 58488531 від 26 лютого 2019 року. Із вказаної постанови позивач дізналася, що 23 січня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було видано виконавчий напис № 2049 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості в розмірі 23169,29 грн., на підставі якого і було відкрито виконавче провадження. Позивач вважає постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною, оскільки вона винесена всупереч вимогам ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" не за місцем проживання/перебування боржника або знаходження її майна.

13 травня 2019 року до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що у заяві стягувача був зазначений рахунок позивача, що відкритий у ПАТ "Пумб" з місцем реєстрації банку у місті Києві, а подальші дії приватного виконавця у межах вже відкритого виконавчого провадження не обмежуються виконавчим органом цього виконавця, дії приватного виконавця, який здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, з відкриття виконавчого провадження шляхом винесення постанови від 26 лютого 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58488531 та подальші виконавчі дії не суперечать вимогам законодавства. Таким чином, дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача, в якій зазначено рахунок позивача у ПАТ "Пумб" з місцем реєстрації банку у місті Києві є правомірними, а вимоги боржника щодо визнання постанови про відкриття провадження № 58488531 протиправною та її скасування є безпідставними та незаконними.

В судове засідання відповідач не з`явився, однак 13 травня 2019 року надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату,час та місце його проведення.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно вимог ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 січня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 2049 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" 23169,29 грн.

Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л із заявою про примусове виконання рішення, якою просив відкрити за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за № 2049 від 23 січня 2019 року про стягнення із боржника, яким є ОСОБА_1 коштів у розмірі 23169,29 грн.

На підставі вказаної заяви, 26 лютого 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58488531 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 23 січня 2019 року № 2049 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованість у розмірі 23169,29 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1404, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404 примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються: виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

З Єдиного реєстру приватних виконавців України вбачається, що виконавчим округом приватного виконавця Юхименок Ольги Леонідівни є м. Київ.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1404 приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

В свою чергу, відповідно до абз. 9 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Судом встановлено та підтверджується копією паспорту, що місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з наявної в матеріалах справи копії виконавчого напису № 2049 від 23 січня 2019 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана адреса місця реєстрації боржника вказана і в заяві АТ "Перший Український міжнародний банк" про примусове виконання рішення, в якій зазначено місце реєстрації ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Таким чином, при відкритті виконавчого провадження вказана інформація про місце проживання була відома відповідачу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що відповідачем не дотримано вимоги ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження її майна, а в іншому виконавчому окрузі. Відтак, відповідач протиправно та всупереч чинного законодавства прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в нього достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.

Посилання відповідача на те, що у заяві про примусове виконання рішення було зазначено місцезнаходження майна боржника (грошових коштів) - карткового рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ "Перший Український Міжнародний Банк", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, суд не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно зі статтею 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до п. 1.27 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Згідно з п. 7.1 ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Таким чином, наявність самого рахунку в банку, за відсутності на ньому жодних коштів чи цінностей не породжує цивільні права та обов`язки, оскільки рахунок це - засіб, механізм, спосіб безготівкового здійснення розрахунків, отримання готівки чи інший спосіб розпорядження коштами, що на ньому знаходяться за волевиявленням власника цих коштів.

Відтак, наявність карткових рахунків у банку, місцезнаходження якого зареєстровано у м. Києві, на переконання суду, не є тотожнім місцезнаходженню майна боржника, зокрема, його грошових коштів, оскільки матеріали справи не містять доказів, що на картковому рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ "Перший Український Міжнародний Банк" знаходяться грошової кошти, щоб давало підстави вважати їх майном боржника. Відповідач під час судового розгляду наявність таких коштів не довів.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону № 1404 у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Однак, відповідач всупереч вищезазначеній нормі при відкритті виконавчого провадження не пересвідчився з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі, у зв`язку з чим суд приходить висновку про порушення відповідачем приписів ч. 2 ст. 24 Закону № 1404 та наявність підстав для задоволення позову та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 58488531 від 26 лютого 2019 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності оскарженої постанови про відкриття виконавчого провадження, вимоги позову відповідають вимогам законодавства та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами та, за наведених обставин, позов слід задовольнити в повному обсязі, визнавши протиправним та скасувавши постанови про відкриття виконавчого провадження № 58488531 від 26 лютого 2019 року

У відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. 5, 19, 77, 243, 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Юхименко Ольги Леонідівни - приватного виконавця виконавчого округу м. Києва (м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, офіс 19), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" (м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ) про скасування постанови - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва - Юхименко Ольги Леонідівни від 26 лютого 2019 року про відкриття виконавчого провадження № ВП 58488531.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з Юхименко Ольги Леонідівни - приватного виконавця виконавчого округу м. Києва (м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6 , офіс 19) судові витрати у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд.

Суддя Н.Д. Маєцька