Справа № 300/871/19
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2019 р. справа № 300/871/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до їх вчинення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також, - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області(надалі, також - відповідач) про визнання неправомірними дій щодо не зарахування до стажу роботи періоду навчання на підготовчих курсах з 26.11.1977 по 25.07.1978 та зобов'язання з 01.03.2019 здійснити перерахунок пенсії, зарахувавши до стажу період навчання на підготовчих курсах в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 26.11.1977 по 25.07.1978.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Надвірнянському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, яким призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, 15.03.2019 відповідачем відмовлено йому в зарахуванні до загального стажу роботи період навчання на підготовчих курсах в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 26.11.1977 по 25.07.1978. Вказує, що на період його навчання порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався Постановою Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 "Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій". Вважає дії відповідача щодо не зарахування йому до стажу роботи періоду навчання на підготовчих курсах в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 26.11.1977 по 25.07.1978 неправомірними та просить зобов`язати останнього зарахувати йому до трудового стажу вказаний період навчання.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.04.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні)(а.с.1-2).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 03.05.2019. Щодо заявлених позовних вимог заперечив, зокрема зазначив, що статтею 56 п. "д" Закону України "Про пенсійне забезпечення" не передбачено зарахування до трудового стажу часу навчання на річних підготовчих курсах при вищих навчальних закладах. Просив суд в задоволенні позову відмовити (а.с.20-22).

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

13.03.2019 позивач звернувся до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою щодо внесення відповідних змін у розрахунок коефіцієнту трудового стажу із врахуванням періоду навчання на підготовчих курсах з денною формою навчання в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 26.11.1977 по 25.07.1978 та перерахунку суми пенсії (а.с.12).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи та дослідженої судом в якості письмового доказу копії відповіді Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.03.2019 № 90/Г-15, пенсійний орган відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні до трудового стажу період навчання на річних підготовчих курсах в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 26.11.1977 по 25.07.1978, оскільки п. «д» ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" такого не передбачено(а.с.13).

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною і такою, що порушує його право на перерахунок і збільшення розміру пенсії, позивач звернувся в суд за захистом свого права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту "е" статті 3 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення", право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

Відповідно до пункту "д" частини 3 статті 56 вищевказаного Закону до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 1 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як вбачається з позовної заяви та підтверджується даними трудової книжки, позивач з 26.11.1977 по 25.07.1978 був слухачем підготовчих курсів з денною формою навчання в Івано-Франківському інституті нафти і газу(а.с.8 зв.)

Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені відповідно до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20 серпня 1969 року № 681 "Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах" та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08 жовтня 1969 року №573.

Вказаними нормативно-правовими актами визначалося, що: 1) "при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців" (п. 2 зазначених нормативних актів); 2) "на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв'язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій" (п. 3 зазначених нормативних актів). 3) "слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (п. 5 та 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09 липня 1963 року № 774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27 липня 1963 року № 1114".

Крім цього, відповідно до вищевказаних нормативно-правових документів було розроблено та затверджено Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі (Накази Міністерства вищої та середньої освіти СРСР №712 від 26.09.1969 року; №394 від 17.05.1971 року; №468 від 31.05.1974 року та №504 від 14.07.1987 року, згідно з яким: а) "час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу" (пункт 21); в) "особам зарахованим на підготовче відділення видається квиток слухача", "на слухачів підготовчого відділення поширюються права та обов'язки, встановлені для студентів вищого навчального закладу" (пункт 9-10).

Суд зазначає, що на момент навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 "Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій" (далі-Порядок).

Згідно підпункту "і" пункту 109 вказаного Порядку встановлено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті "і" зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.

Відповідно до записів трудової книжки позивача, у період до зарахування на підготовчі курси, а саме з 26.01.1977 по 30.11.1977 ОСОБА_1 працював столяром з поточного ремонту в Івано-Франківському інституті нафти і газу (а.с.8 зв.).

Таким чином, враховуючи, що за нормами законодавства, що діяло у 1977-1978 роках, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, а час навчання позивача на підготовчому відділенні за денною формою навчання не переривав трудового стажу, відтак, відповідно до положень ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", час його навчання підлягає зарахуванню до трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України справа №442/5154/13-а (2а/442/14/14) від 17.11.2016 року.

Стосовно відображення періоду навчання ОСОБА_1 у його трудовій книжці, суд звертає увагу на наступне.

Під час навчання позивача діяли норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162 пункт 2.15 якої передбачав, що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Суд зазначає, що записами у трудовій книжці підтверджено період навчання позивача з 26.11.1977 по 25.07.1978 на підготовчих курсах в Івано-Франківському інституті нафти і газу(а.с.8-11).

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано, а тому вищенаведені записи безпідставно не взяті для зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 .

Одночасно суд зазначає, що відповідачем не заперечується період навчання ОСОБА_1 на підготовчих курсах з денною формою навчання в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 26.11.1977 по 25.07.1978.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності винесення рішення про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи періоду навчання на підготовчих курсах в Івано-Франківському інституті нафти і газу, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення, шляхом визнання дій Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо не зарахування до стажу роботи період навчання на підготовчих курсах з денною формою навчання в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 26.11.1977 по 25.07.1978 неправомірними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2019, зарахувавши до трудового стажу період навчання на підготовчих курсах в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 26.11.1977 по 25.07.1978.

Щодо здійснення розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.139 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 768,40 грн. згідно квитанції №ПН865260 від 17.04.2019 (а.с.3).

Відповідно до вимог статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За частиною 4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд з'ясовує склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Позивач, підтверджуючи понесення ним судових витрат пов'язаних з наданням правничої допомоги адвоката, долучив до позовної заяви договір про надання правничої допомоги № 34/2019 від 01.04.2019 укладений із адвокатом Капаком Віталієм Михайловичем.

Однак, позивачем не надано суду докази понесення витрат зазначених у договорі про надання правничої допомоги, які передбачено ч. 4 ст. 134 КАС України, таких як квитанція до прибуткового касового ордера чи платіжне доручення з відміткою банку або касові чеки.

Суд вважає, що відсутність таких доказів має істотне значення для вирішення питання щодо повернення таких витрат, оскільки відсутність такого доказу свідчить про відсутність понесення таких витрат позивачем.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 134 КАС України та вищенаведені обгрунтування, суд доходить висновку, що позивачем не надані достатні докази на підтвердження понесених ними витрат на професійну правничу допомогу, а тому відсутні правові підстави для стягнення таких витрат.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи період навчання на підготовчих курсах в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 26.11.1977 по 25.07.1978 неправомірними.

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2019, зарахувавши до трудового стажу період навчання на підготовчих курсах в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 26.11.1977 по 25.07.1978.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

відповідач: Надвірнянське об`єднане управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області (, майдан Шевченка, 3, м. Надвірна, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78405).

Суддя Микитин Н.М.