Справа № 743/684/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/684/19 Суддя першої інстанції: Сташків В.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Аліменка В.О. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців,

ВСТАНОВИЛА:

Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області 12 квітня 2019 року звернулося до суду з позовом, у якому просило винести рішення про затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2019 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково та затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його ідентифікації, з поміщенням до відповідного пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до 20 год. 10 хв. 10 жовтня 2019 року включно.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції невірно встановив його особу та дійшов до помилкового висновку про те, що він є ОСОБА_1 . Відповідач зазначає, що він є громадянином України ОСОБА_4 та має паспорт громадянина України НОМЕР_1 . З огляду на наявність зазначеного паспорта, відповідач вважає, що не потребує інших дозволів та документів для перебування на території України.

Також відповідач зазначає, що його особу ідентифіковано, а позивач не надав доказів, які б підтверджували вжиття заходів для перевірки його особи.

Відзив на апеляційну скаргу від Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області не надходив.

Під час судового засідання представники відповідача підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмити в її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що згідно з протоколом про адміністративне затримання від 10 квітня 2019 року № 000456 та рішення від 10 квітня 2019 року, в м. Києві по вул. Петропавлівська, 11 було виявлено громадянина Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на території України без документів, які дають право законно перебувати в Україні та не має родинних зв'язків в Україні.

Відповідно до протоколу від 10 квітня 2019 року № 000456 про адміністративне затримання, складеного уповноваженими особами Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, відповідача було піддано адміністративному затриманню на підставі ч. 2 ст. 263 КУпАП для з'ясування причин та обставин правопорушення та умов, що їм сприяли, з метою ідентифікації на 72 години.

Рішенням уповноваженої особи Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 10 квітня 2019 року відповідача поміщено до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі - Чернігівський ПТПІ), для підготовки адміністративного позову та в подальшому для виконання рішення про примусове видворення.

Згідно з актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства від 11 квітня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було передано до Чернігівського ПТПІ.

У подальшому до суду надійшов лист Чернігівський ПТПІ від 07 травня 2019 року № 09-02/651, відповідно до якого громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було переведено до Миколаївського ПТПІ.

У відповідності до листа Державної міграційної служби України від 12 квітня 2019 року № 6-2978/1-19 паспорт громадянина України (серії НОМЕР_2 ), виданий Совєтським РВ ГУ МВС України в АР Крим 30 грудня 2010 року на ім'я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , висновком ДМС України від 11 квітня 2019 року № 64 визнано недійсним та таким, що підлягає вилученню. Також за висновком УДМС України в Чернівецькій області від 12 квітня 2019 року № 65 паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Сокирянським РВ УДМС України в Чернівецькій області 08 червня 2018 року на ім'я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недійсним та таким, що підлягає вилученню.

Позивач разом із адміністративним позовом надав роздруківку інформації з бази даних Інтерполу, відповідно до якої ОСОБА_1 є громадянином Російської Федерації та має відповідні паспорти № 1585660 та № 43N4305328.

Також позивач надав копію листа управління стратегічних розслідувань Головного управління Національної поліції в м. Києві від 11 квітня 2019 року № 337/109/15/01-2019, відповідно до якого ОСОБА_1 становить загрозу національній безпеці.

З огляду на викладені обставини, Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області звернулося до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, суд першої інстанції виходив з того, що особа громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не ідентифікована, так як останній первісно вказував, що являється громадянином Республіки Грузія, а в судовому засіданні вказував, що має посвідку на постійне проживання в Іспанії, при тому, що за доданими до позову роздруківки з бази даних Інтерполу має паспорти Російської Федерації. Також суд першої інстанції врахував, що відповідач вчинив порушення законодавства України про правовий статус іноземців, не має документа, що дає право на виїзд з України, а також існує ризик його втечі.

У задоволенні позовної вимоги про затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення було відмовлено з посиланням на відсутність судового рішення про примусове видворення зазначеної особи з України.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. До таких випадків належить, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені у ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Обґрунтовуючи свої вимоги про затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України, Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області вказувало на те, що відповідач є нелегальним мігрантом, знаходиться на території України без законних підстав. Також позивач зазначав, що існує ризик втечі ОСОБА_1 , а для його ідентифікації потрібен час.

Колегія суддів вважає, що фактична наявність обставин, з якими пов'язане звернення до суду, підтверджується письмовими доказами, які приєднані до матеріалів справи, а саме - протоколом про адміністративне затримання від 10 квітня 2019 року № 000456, рішенням від 10 квітня 2019 року про поміщення відповідача до Чернігівського ПТПІ, актом від 11 квітня 2019 року приймання-передавання іноземця або особи без громадянства, листом Державної міграційної служби України від 12 квітня 2019 року № 6-2978/1-19, роздруківкою інформації з бази даних Інтерполу, листом управління стратегічних розслідувань Головного управління Національної поліції в м. Києві від 11 квітня 2019 року № 337/109/15/01-2019.

У зв'язку з цим колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність затримання ОСОБА_1 з метою його ідентифікації.

Викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача про те, що суд першої інстанції невірно встановив його особу та не врахував, що він є громадянином України ОСОБА_4 , а не громадянином ОСОБА_1 , колегія суддів вважає необґрунтованими.

До матеріалів справи приєднані письмові пояснення від 11 квітня 2019 року, які підписані саме ОСОБА_1 . Під час адміністративного затримання та прийняття рішення про поміщення до Чернігівського ПТПІ було з'ясовано, що відповідач є саме ОСОБА_1 , громадянином Грузії. У подальшому прізвище, імя та по батькові відповідача було підтверджене інформацією з бази даних Інтерполу, проте уточнено, що він є громадянином Російської Федерації.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він є громадянином України ОСОБА_4 , має паспорт громадянина України НОМЕР_1 , у звязку з чим на законних підставах перебуває на території України також є необгрунтованими.

Належних доказів того, що відповідач є ОСОБА_4 до суду не надано. Паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий на зазначене ім'я, на час звернення до суду з даним позовом та прийняття рішення судом першої інстанції був визнаний недійсним.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не було врахованого положення ч.ч. 11-13 ст. 289 КАС України, факт його співпраці з органами Державної міграційної служби, а також ненадання позивачем доказів вжиття заходів, спрямованих на його ідентифікацію.

Зазначені норми права встановлюють підстави та порядок продовження строку затримання на строк, що перевищує шість місяців. Натомість рішенням суду від 12 квітня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 травня 1971 року народження було затримано до 20 год. 10 хв. 10 жовтня 2019 року, тобто на строк, що не перевищує шість місяців.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 12 квітня 2019 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 289, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.О. Аліменко

В.В. Файдюк