Справа № 580/1328/19
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року справа № 580/1328/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Зачепи Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання протиправними дій та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Лисянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Лисянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Колотило С.В.;

- скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 10.04.2018 №52833648.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною, оскільки відповідачем не було забезпечено стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь стягувача суми боргу в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/694/96/16 виданого 18.10.2016 Звенигородським районним судом Черкаської області.

Ухвалою від 08.05.2019 відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено судове засідання з розгляду даної справи на 08 год. 30 хв. 14.05.2019.

13 травня 2019 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Заперечуючи проти позову, відповідач 13.05.2019 надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого посилається на безпідставність позовних вимог оскільки відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Позивач сплати заборгованість через рік після відкриття виконавчого провадження. Відтак, на думку відповідача, оскаржувана постанова винесена правомірно. Також відповідач у відзиві просить суд розгляд справи здійснювати за відсутності свого представника.

Згідно з ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

А тому, з огляду на скорочені строки розгляду даної категорії справ та положення Кодексу адміністративного судочинства України, якими врегульовані особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, суд висновує про розгляд даної справи за відсутності позивача та представника відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що 07.11.2016 головним державним виконавцем Лисянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Колотило Сергієм Вадимовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52833648 на виконання виконавчого листа №2/694/96/16, виданого Звенигородським районним судом Черкаської області 18.10.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу на суму 24 821 грн 31 коп.

У подальшому, у зв`язку із надходженням ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про зупинення виконавчого провадження до закінчення касаційного провадження у справі, постановою від 18.11.2016 зупинено виконавче провадження № 52833648.

Постановою Верховного Суду України від 18.10.2017 у справі № 2/2311/26/12 рішення судів попередніх інстанцій щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на оплату правової допомоги в сумі 24 846 грн 43 коп. залишено без змін.

16 листопада 2017 року позивачем сплачено на картковий рахунок ОСОБА_2 борг у сумі 24 821 грн 31 коп., а також перераховано на рахунок Лисянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області борг у сумі 200 грн 00 коп., що підтверджується наявними матеріалами справи.

10 квітня 2018 року державним виконавцем Лисянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Колотило Сергієм Вадимовичем у виконавчому провадженні № 52833648 винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 2 482 грн 13 коп., оскільки боржник до відкриття виконавчого провадження заборгованість за виконавчим документом не сплатив.

27 квітня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 52833648, відповідно до якої вимоги виконавчого документа виконані повністю згідно з квитанцією № 196485.

Відповідно до вказаної вище постанови, оскільки боржником не сплачено виконавчий збір, державним виконавцем було прийнято рішення про відокремлення стягнення виконавчого збору в окреме провадження, та 03.05.2018 державним виконавцем Лисянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Колотило Сергієм Вадимовичем відкрито виконавче провадження № 56301569 з примусового виконання постанови про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 2 482 грн 13 коп.

Позивачем було оскаржено вказану постанову до суду. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/749/19 від 02.04.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019 у задоволенні позову ОСОБА_1 Лисянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання неправомірними дій та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.05.2018 року №56301569 відмовлено повністю з огляду на те, що постанова про стягнення виконавчого провадження від 10.04.2018 року №52833648, на підставі якої відкрито виконавче провадження № 56301569 позивачем не оскаржувалась.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Приписами статей 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VІІІ унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

З аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VІІІ вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, при цьому розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до пункту 21 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Отже, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувача виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Лисянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області перебувало виконавче провадження №52833648 про примусове виконання виконавчого листа 2/694/96/16 виданого 18.10.2016 Звенигородського районного суду Черкаської області про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 боргу на оплату витрат на правову допомогу, яке закінчене у зв`язку з його сплатою позивачем після ухвалення Верховним Судом України постанови про правомірність стягнення такого з позивача на підставі рішення Звенигородського районного суду Черкаської області. Виконавче провадження № №52833648 зупинялось до закінчення касаційного провадження у справі.

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом №2/694/96/16, виданого 18.10.2016 Звенигородським районним судом Черкаської області.

Таким чином доводи відповідача про те, що виконавчий збір стягується незалежно того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом є помилковими, оскільки у разі стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VІІІ без реального стягнення суми боргу з боржника, будуть створюватись умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові міститься у постанові від 28 лютого 2019 року у справі справа №819/1116/17.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Лисянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Колотило С.В. про стягнення виконавчого збору від 10.04.2018 №52833648, що є належним способом захисту порушеного права позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити повністю.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України. Судовий збір належить компенсувати за рахунок коштів, передбачених бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 143, 241-246, 255, 271, 272, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Лисянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання протиправними дій та скасування постанови - задовольнити повністю

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Лисянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Колотило С.В. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №52833648 від 10.04.2018.

Судовий збір належить компенсувати за рахунок коштів, передбачених бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до суду апеляційної інстанції через Черкаський окружний адміністративний суд.

Суддя С.О. Кульчицький