Справа № 580/362/19
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року справа № 580/362/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Руденко А.В.,

за участю:

секретаря - Сачинської В.С.,

представника відповідача - Недоступ О.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС Черкаській області про визнання протиправною вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДФС Черкаській області в якій просить:

- визнати протиправною вимогу Головного управління ДФС Черкаській області від 10.11.2018 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що є внутрішньо переміщеною особою та під час вимушеного переїзду в листопаді 2014 року з окупованої території м. Луганська, боргів перед податковою службою не мала. Крім цього зазначила, що відповідач не надав доказів на підтвердження заборгованості по вимозі яка складає 25653,95 грн., а також сама вимога не містить розрахунку боргу. Позивач зазначає, що нормативно-правові акти, які були прийняті за час проведення антитерористичної операції забезпечують збереження прав тимчасово переміщених осіб щодо здійснення підприємницької діяльності. Вважає, що оскаржувана вимога є протиправною та порушує її права та свободи.

Відповідач Головне управління ДФС у Черкаській області проти позову заперечив. 04.03.2019 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464. Позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та відповідно до ч.2 ст.6 Закону №2464 зобов`язана своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону №2464 сума єдиного внеску своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки встановлені законом є недоїмкою. Згідно з пунктами 3,4 розділу VI "Інструкції про порядок нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28 березня 2016 року №393, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.04.2016 за №609/28739), у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та/або борги зі сплати фінансових санкцій органи доходів і зборів, надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу. Вимога про сплату боргу формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. За обліковими даними інформаційної системи ГУ ДФС у Черкаській області, станом на момент внесення податкової вимоги загальна сума заборгованості позивача становила 25653,95 грн. Оскільки вимога сформована у відповідності з вимогами чинного законодавства просить в задоволенні позову відмовити повністю.

25.03.2019 відповідачем надано додаткові пояснення до відзиву в якому відповідач надав розрахунок боргу зі сплати єдиного внесу на суму 25653,95 грн. та зазначив, що для фізичних осіб-підприємців мінімальний ЄСВ до 2016 року становив 34,7% від розміру мінімальної заробітної плати, а з 01.01.2016 року ставка ЄСВ знижена до 22% від розміру мінімальної заробітної плати. Також зазначив, що нарахування здійснювалося поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника. Просить в задоволенні позову відмовити.

22.04.2019 позивач надала до суду доповнену позовну заяву в якій зазначила, що протягом здійснення підприємницької діяльності в м.Черкаси нею було нараховано 9483,54 грн. ЄСВ та сплачено 10 299,60 грн., таким чином переплата склала 817,70 грн. Крім того позивач зазначила, що вона звернулася до Торгово-промислової палати України та отримала сертифікат від 08.04.2019 №109/05-4 про форс-мажорні обставини за термін виконання зобов`язань з 01.07.2014 по 13.10.2017. Також надала розрахунок судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача. Просить визнати протиправною вимогу від 10.11.2018 року.

Ухвалою суду від 15.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті на 12.03.2019 року з викликом сторін.

12.03.2019 судом оголошено перерву в судовому засіданні до 28.03.2019

28.03.2019 судом за клопотанням позивача оголошено перерву в судовому засіданні до 15.04.2019.

Ухвалою суду від 15.04.2019 року оголошено перерву в судовому засіданні до 23.04.2019 року.

Позивач в судове засідання не з`явилася про причини неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи.

Представник відповідача Головного управління ДФС у Черкаській області в судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець 05.04.2011 року за місцем проживання АДРЕСА_1 , номер запису про державну реєстрацію 0040240. Згідно запису з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формуван 03.05.2017 припинено підприємницьку діяльність номер запису 3040240.

13.10.2017 року позивач зареєстрована фізичною особою-підприємцем за місцем проживання АДРЕСА_2 , номер запису 0041030. 28.09.2018 припинена підприємницька діяльність номер запису 3041030.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здавала річні податкові декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2014-2016рр. та за перший квартал 2017 року за податковою адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням ГУ ДФС у Черкаській області від 23.07.2018 року № відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивачу нараховано штраф та пеню за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальну суму 10056,86 грн.

10.11.2018 ГУ ДФС у Черкаській області сформовано податкову вимогу №Ф-30080-17 про сплату заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 31.10.2018 в сумі 25653,95 грн.

08.04.2019 року позивач в Торгово-промисловій палаті України отримала сертифікат №3100-19-0156 про форс-мажорні обставини за термін виконання зобов`язань з 01.07.2014 по 13.10.2017.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

За обліковими даними інформаційної системи ГУ ДФС у Черкаській області, станом на 31.10.2018 року за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 25653,95 грн.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ /надалі Закон № 2464-VІ/.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В абзаці третьому частини восьмої статті 9 Закону №2464-VІ визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Таким чином, згідно з наведеними положеннями на фізичну особу - підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування, покладено обов`язок з обчислення, нарахування та сплати єдиного соціального внеску.

Разом з цим, Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон від 02.09.2014 №1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", яким, крім іншого, внесені зміни до Закону №2464-VI та доповнено його розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" пунктом 93, яким передбачено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 №405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Законом України від 02.03.2015 №219-VIII "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці" визначено, що пункт 93 Закону №2464-VI в редакції Закону України від 02.09.2014 №1669-VII необхідно вважати пунктом 94. Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 №1669-VII.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до якого, зокрема входить м. Луганськ.

Крім того, згідно з додатком до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р, м. Луганськ ( Луганська міська рада) віднесено до населених пунктів де здійснювалася антитерористична операція.

Проаналізувавши наведені вище положення чинного на момент виникнення спірних відносин законодавства, суд дійшов висновку про те, що Закон № 2464-VІ не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Судом встановлено, що на момент виникнення відповідної недоїмки позивач перебувала на обліку як платник єдиного внеску у Луганській ОДПІ (Жовтневе відділення), що підтверджено відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та обліковими даними, наданими представником відповідача. Також судом встановлено, що позивач за період нараховування недоїмки зі сплати єдиного внеску подавала податкові декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця, зокрема за 2014-2016 рр. та за перший квартал 2017 року. Проте не сплачувала єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Таким чином твердження позивача, що вона звільнена від виконання обов`язків передбачених частиною 2 статі 6 Закону №2464 не узгоджуються з її діями щодо подачі звітності до податкових органів.

Суд також зауважує, що підставою для звільнення платника єдиного внеску від виконання обов`язків своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок є його заява, яка подається до податкового органу за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції. З матеріалів справи вбачається, що позивач вказану заяву до податкового органу не подавала.

Щодо посилання позивача на наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 101.2.4 статті 101 Податкового кодексу України безнадійний податковий борг платника податків, може бути списано, якщо він виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Списання податкового боргу проводиться відповідно до Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 10.10.2013 №577. Відповідно до пункту 4.1. Порядку для списання боргу платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу IIцього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи позивач з такою заявою до податкових органів не зверталася.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Розподіл судових витрат здійснювати на підставі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02 травня 2019 року.

Суддя А.В. Руденко