Справа № 480/4014/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 р.Справа № 480/4014/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, повний текст складено 04.01.19 року по справі № 480/4014/18
за позовом Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України
до Головного управління ДФС у Сумській області
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі по тексту в/ч НОМЕР_1 ; позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Сумській області просила визнати протиправним та скасувати рішення № від 28.08.2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату ( несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску Головного управління ДФС у Сумській області підписане заступником голови Головного управління ДФС у Сумській області Больбіт Юрієм Леонідовичем.
В обґрунтування вимог позиву посилався, що оскільки суми єдиного внеску були зараховані на єдиний казначейський рахунок, то у контролюючого органу не було достатніх правових підстав для висновку про несвоєчасну сплату необхідної суми грошового зобов`язання, а відтак і для застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені. Помилка в реквізитах платежу не впливає на своєчасність сплати єдиного внеску до бюджету, така помилка впливає лише на невідображені сплачених сум єдиного внеску в обліковій картці платника.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 р. адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України до головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення головного управління ДФС у Сумській області від 28.08.2018 №.
Стягнуто на користь військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (м. Суми, вул. Іллінська, 13, код 39456414) суму судового збору в розмірі 13247,87грн. (тринадцять тисяч двісті сорок сім грн. 87 коп.).
Головне управління ДФС у Сумській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 р. по справі №480/4014/18 та прийняти нову постанову про відмову Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України в задоволенні позову повністю.
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п.2 ч.11 ст. 25 Закону № 2464). Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч.10 ст.25 Закону №2464). Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перенарахування) включно. Вказує, що у разі сплати єдиного внеску на невідповідні рахунки до платників єдиного внеску застосовуються фінансові санкції, відповідно до норм Закону №2464. Крім того, посилається, що згідно з листом ДФС України від 08.02.2017 р. № 2990 Про застосування штрафних санкцій за сплату єдиного внеску на невідповідні рахунки, у разі сплати єдиного внеску відповідною категорією платників на невідповідний рахунок в одній інтегрованій картці платника виникає заборгованість з моменту настання зобов`язань, а в іншій переплата, при цьому виникає ситуація, коли певні фонди соціального страхування недоотримують кошти після розподілу єдиного внеску. Зазначає, що Військова частина своєчасно сплатила узгоджену суму єдиного внеску (до 20 числа наступного місяця), але судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що Військова частина сплатила єдиний внесок на невідповідний рахунок, а, отже порушила строк сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на відповідний рахунок, тобто, саме за порушення термінів сплати ТУ ДФС у Сумській області винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.08.2018 р. № , відповідно до вимог чинного законодавства. Отже, ГУ ДФС у Сумській області вважає, що Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України належним чином не виконувались норми ст.9 Закону №2464, а саме єдиний внесок сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку. Вказує, що при ухваленні рішення, що оскаржується, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: ч.4 ст.4, п.4 ст.25 Закону № 2464, та п.5 III розділу, ч.3 VI розділу Інструкції № 449, а також було порушено норми процесуального права, а саме: вимоги ч. 4 ст. 9, ч.ч.1-3 ст. 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та щодо законності і обґрунтованості судового рішення. Неправильне застосування судом першої інстанції вищезазначених норм матеріального права та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення даної справи, що є підставою для скасування прийнятого по справі рішення про задоволення адміністративного позову у повному обсязі.
22.04.2019 р. позивач по справі подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 р. без змін.
Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що платіжним дорученням від 17.01.2017 року №1 позивачем перерахований єдиний соціальний внесок 22%, нарахований на грошове забезпечення військовослужбовців за січень 2017 року в сумі 2 451 695 грн. на рахунок №1820, відкритого Конотопською ОДПІ/71010000.
03.03.2017 р. позивач звернувся до Конотопської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області із заявою про перерахування надміру або помилково сплачених коштів у сумі 2451695 грн. з рахунка №1820, відкритого Конотопською ОДПІ/71010000 на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий Конотопською ОДПІ/71020000, як помилково перераховані кошти.
Головним управлінням ДФС у Сумській області винесено рішення від 28.08.2018 №, яким на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України застосовано штрафна санкція у розмірі 822989,80 грн. за період 21.01.2017 до 03.03.2017 та нарахована пеня у розмірі 60201,56 грн.
Позивач, не погодившись з вищевказаним рішенням відповідача, звернувся до суду.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення головного управління ДФС у Сумській області від 28.08.2018 № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі по тексту - Закон №2464).
Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464 визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати і обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Пунктом 1 ч. 10 ст. 9 Закону № 2464 днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.
Частиною 11 ст. 9 Закону № 2464 визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно ч.13 ст.9 Закону України №2464 суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Як вбачається з матеріалів даної справи, позивачем при сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з грошового забезпечення військовослужбовців було помилково перераховано кошти в сумі 2 451 695,00 грн., які поступили до Державного бюджету України на рахунок Конотопської ОДПІ №1820, який призначений для зарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з вільно найманих працівників, при цьому на цей же рахунок своєчасно був сплачений і єдиний соціальний внесок із заробітної плати цивільних працівників, а тому в/ч НОМЕР_1 звернулася до Конотопської ОДПІ про перерахування помилково сплачених коштів.
Так, в подальшому грошові кошти були перераховані відповідачем на вірний рахунок №1820.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивачем було своєчасно сплачено суму, хоч і на інший рахунок, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки згідно ст. 45 Бюджетного кодексу України сума єдиного внеску зараховувалася на єдиний казначейський рахунок і відповідно до Державного бюджету
Колегія суддів зазначає, що аналіз норми ч. 11 ст. 9 Закону № 2464, яка передбачає, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, дає підстави для висновку, що фінансові санкції застосовуються до платника за його бездіяльність у вигляді несвоєчасної сплати або в неповному обсязі сплати єдиного внеску.
Колегія суддів зазначає, що допущення позивачем помилки у номері рахунку під час перерахування єдиного внеску має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника до відповідальності за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою в постанові від 14.11.2018 р. по справі №805/3665/16-а
Крім того, допущена позивачем помилка не свідчить про несплату необхідної суми єдиного внеску у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому.
Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів та нарахування пені відповідно до ст.25 Закону №2464.
Колегія суддів зазначає, що для підтвердження факту несвоєчасної сплати або в неповному обсязі сплати єдиного внеску необхідно встановити, що у строк, передбачений ч.ч. 7 та 8 ст. 9 Закону України №2464, платник податків не вчиняв дії, спрямованої на перерахування єдиного внеску.
Таким чином, оскільки позивач вчинив дії по перерахунку єдиного внеску, а тому помилкове визначення рахунку у платіжному дорученні під час сплати суми єдиного внеску не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату потрібної суми грошового зобов`язання у визначений строк, а відтак і для застосування штрафних санкцій та пені.
Крім того, слід зауважити, що відповідно до приписів ст. 25 Закону №2464 визначено застосування до платника єдиного внеску штрафних санкцій саме за неперерахування або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а не за своєчасне перерахування на інший рахунок.
Отже, приписами чинного законодавства не визначено випадки застосування до платника фінансових санкцій, за сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування вчасно, але на помилковий рахунок, що мало місце в даних правовідносинах.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем по справі не було доведено, як суб`єктом владних повноважень, правомірності прийняття власного рішення, яке є предметом оскарження по даній справі, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 28.08.2018 № є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо доводів апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що позивач сплатив єдиний внесок на невідповідний рахунок, а, отже порушив строк сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на відповідний рахунок, тобто, саме за порушення термінів сплати відповідачем було винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.08.2018 р. № , відповідно до вимог чинного законодавства, отже, позивачем належним чином не виконувались норми ст.9 Закону №2464, а саме єдиний внесок сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як було вже зазначено вище, позивачем було сплачено єдиний соціальний внесок на грошове забезпечення за січень 2017 року в сумі 2 451 695 00 грн. вчасно до 20 числа наступного місяця, відповідно до статті 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», та оскільки відповідно до ст.45 Бюджетного кодексу України вищевказана сума зараховувалася на єдиний казначейський рахунок відповідно і перераховувалася до Державного бюджету, ця сума не може бути недоїмкою. Крім того, апелянт підтверджує факт того, що позивачем було своєчасно сплачено узгоджену суму єдиного внеску, тобто до 20 числа наступного місяця.
Щодо посилання в апеляційній скарзі на лист ДФС України від 08.02.2017 р. №2990 "Про застосування штрафних санкцій за сплату єдиного внеску на невідповідні рахунки", відповідно якого у разі сплати єдиного внеску відповідною категорією платників на невідповідний рахунок в одній інтегрованій картці платника виникає заборгованість з моменту настання зобов`язань, а в іншій переплата, при цьому виникає ситуація, коли певні фонди соціального страхування недоотримують кошти після розподілу єдиного внеску, колегія суддів відхиляє ці посилання, оскільки матеріалами справи підтверджується факт вчинення позивачем дій по перерахунку сум єдиного внеску, а тому помилкове визначення рахунку у платіжному дорученні під час сплати суми єдиного внеску не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату потрібної суми грошового зобов`язання у визначений строк, а відтак і для застосування штрафних санкцій та пені. Крім того, відповідно до приписів ст. 25 Закону №2464 визначено застосування до платника єдиного внеску штрафних санкцій саме за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а не за своєчасне перерахування на інший рахунок.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Доводи апелянта щодо правомірності рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 28.08.2018 № є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 року по справі № 480/4014/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.М. Григоров
Судді Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 13.05.2019 року