Справа № 520/9402/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 р.Справа № 520/9402/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків, повний текст складено 21.01.19 року по справі № 520/9402/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 30.07.2018 № та від 30.07.2018 №.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій від 30.07.2018 № та від 30.07.2018 №.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головним управлінням ДФС у Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, рішення суду першої інстанції є таким, що прийняте з неправильним застосування норм права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, що в силу положень ст. 317 КАС України є підставою скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового судового рішення. Вказує, що факт реалізації алкогольних напоїв в кафе « Карина », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 встановлено протоколом про адміністративне правопорушення від 11.07.2018, який підписаний позивачем. Також вказує, що при складанні протоколу були присутні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які його підписали без зауважень. Наявність алкогольних напоїв у кафе, яке належить позивачу підтверджується описом оглянутих та вилучених товарно - матеріальних цінностей до протоколу. Вказує, що оскільки ФОП ОСОБА_1 не отримувала ліцензії, то і не набула права користуватися даною преференцією і тому була зобов`язана зберігати алкогольні напої лише в тих місцях, що внесені до Єдиного реєстру, незалежно від того - чи є вони місцями реалізації чи місцями зберігання, відокремленими від них. Зазначає, що позивач на торгівлю алкогольними напоями ліцензію не отримав, тому її кафе не може вважатися «місцем здійснення торгівлі» у розумінні ст. 15 Закону №481, оскільки ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами на дане місце торгівлі позивачем не отримана. Посилається на рішення Вищого адміністративного суду України від 20.08.2015 по справі №К/800/716/14. Враховуючи вищенаведене просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 по справі №520/9402/18, прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 , відмовити в повному обсязі.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що співробітниками ОУ ГУ ДФС у Харківській області проведена перевірка кафе «Карина», розташованого за адресою: Харківська область, смт. Пісочін, площа Юрія Кононенко, 1, на території авторинку «Лоск».

11.07.2018 старшим оперуповноваженим оперативного управління ГУ ДФС у Харківській області Островським О.М. складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, в якому зазначено про те, що 11.07.2018 приблизно об 11 годині 00 хв. на території авторинку «Лоск» за адресою: Харківська область , смт. Пісочін, площа Юрія Кононенко, 1, периметр № 121 кафе «Карина» громадянка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , здійснила продаж горілки на розлив у кількості 150 грам вартістю 30 гривень без наявності дозвільних та правовстановлюючих документів (ліцензій) на продаж підакцизних товарів. (а.с.30-32)

Також у додатку до вказаного протоколу «Опис оглянутих та вилучених матеріальних цінностей до протоколу від 11.07.2018, які перебувають в реалізації ФО-П Варварова К.В.», зазначено про вилучення у позивача: Пиво «Балтика 7» (металева банка) 0,5 л, кількість - 3 шт, ціна товару - 23 грн, вартість - 69 грн, Пиво «Туборг» (металева банка) 0,5 л, кількість - 1 шт, ціна товару - 23 грн, вартість - 23 грн, Пиво «Львівське 1715» 0,5 л, кількість - 3 шт, ціна товару - 23 грн, вартість - 69 грн, Пиво «Бекс» 0,5 л, кількість - 3 шт, ціна товару - 23 грн, вартість - 69 грн.

Пояснення свідків до протоколу не надані.

Як зазначила в поясненнях ОСОБА_1 , які є невід`ємною частиною протоколу, що вона не погоджується з цим протоколом, про що також наявна відмітка на першому аркуші цього протоколу (а.с. 14)

На підставі зазначеного протоколу Головним управлінням ДФС у Харківській області прийняті рішення про застосування фінансових санкцій:

- № від 30.07.2018, яким до позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру; (а.с.9)

- № від 30.07.2018, яким до позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії. (а.с.10)

Позивач не погодилася з зазначеними рішеннями про застосування фінансових санкцій та оскаржила їх в адміністративному порядку, в результаті чого рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарг від 09.10.2018 №15633/В/99-99-11-03-01-25 позивачу відмовлено в задоволенні скарги, а спірні рішення залишені без змін (а.с.15-16).

Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України як підставу проведення фактичної перевірки зазначено наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до п.80.7 ст.80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Статтею 86 ПК України встановлено, що результати фактичної перевірки, у разі встановлення під час перевірки порушень, оформлюються у формі акта, який складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, регулюються Законом України " Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до ст.1 Закону № 481/95-ВР незаконним обігом спирту етилового, коньячного, плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту - сирцю виноградного, спирту - сирцю плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів є імпорт, експорт, транспортування, зберігання, торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом тиловим ректифікованим плодовим, спиртом - сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами з порушенням вимог законодавства, що регулює ці питання.

Відповідно до ч. 14 ст. 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону № 481/95 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема:

- у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень, (абз. 5);

- за порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень (абз. 10);

Відповідно до пункту 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року № 790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Застосування штрафних санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» можливе лише за умови встановлення та доведення складу правопорушення, а саме здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії.

Відтак, склад правопорушення є наявним у разі сукупності ознак - відсутність ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та факт збуту такої продукції, зафіксований у порядку визначеному діючим законодавством.

Аналізуючи норми чинного законодавства та обставини справи суд апеляційної інстанції погодитись з висновком суду першої інстанції щодо не доведеності відповідачем реалізації позивачем як суб`єктом господарювання алкогольного напою без ліцензії .

Щодо правомірності винесення податковим органом рішення про застосування фінансових санкцій № від 30.07.2018, яким до позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії, судом встановлені такі обставини.

Підставою для винесення цього рішення став факт продажу горілки на розлив позивачем, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Як пояснив допитаний в судовому засіданні, суду першої інстанції, 14.01.2019 старший оперуповноважений оперативного управління ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_5 невідомим громадянином на авторинку «Лоск» йому було повідомлено, що в кафе «Карина» здійснюється продаж горілки на розлив, тому він вирішив перевірити дане кафе, в приміщенні якого побачив чоловіка, який вживав нібито горілку. ОСОБА_5 пояснив, що особисто не бачив, як позивач продавала горілку, за результатами проведення оперативно-профілактичних заходів жодної пляшки горілки (порожньої, напівпорожньої, повної) не вилучалося.

Також ОСОБА_5 зазначив, що не пам`ятає, чи знаходив будь-які пляшки горілки в приміщенні кафе «Карина». Особу громадянина, який йому повідомив про факт реалізації горілки та відвідувача, який начебто вживав горілку в кафе, не встановлював, свідчень вказаних осіб до протоколу про адміністративне правопорушення не додано, на підставі чого прийшов до висновку, що відвідувач вживав саме горілку, не пояснив.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача відсутні належні та достатні докази здійснення ФОП ОСОБА_1 реалізації горілки на розлив, оскільки вказані факти встановлені зі слів невстановленої особи та внесені до протоколу про адміністративне правопорушення без підтвердження таких обставин будь-якими доказами.

Щодо наявності пива в кафе «Карина», пляшки якого були вилучені під час проведення оперативно-профілактичних заходів, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріалами справи не підтверджено наявність господарських правовідносин між позивачем та ППКФ «Лоск» та належність вилучених пляшок позивачу, а питання наявності дозвільних документів на пиво у ФОП ОСОБА_6 відповідачем не встановлювались та не досліджувалося. Факт реалізації пива не встановлено.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення про застосування фінансових санкцій № від 30.07.2018 не є обґрунтованим, оскільки вина позивача у вчиненні відповідного правопорушення не доведена належними доказами, через що позовні вимоги про його скасування підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що відовідачем не доведено, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно та розсудливо.

Щодо правомірності винесення податковим органом рішення про застосування фінансових санкцій № від 30.07.2018, яким до позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, судом встановлені такі обставини.

Як вбачається з додаткової угоди від 30.09.2017 до договору «Про організацію торгівлі на території ТЦ «Лоск» №4156 від 01.02.2014 щодо надання послуг на використання торгівельного місця, вказаний договір укладений між ФОП ОСОБА_6 та ППКФ «Лоск».

Як пояснила в судовому засіданні позивач, ОСОБА_1 , вона не має договірних відносин ані з ФОП ОСОБА_6 , ані з ППКФ «Лоск», працювала на барі в кафе «Карина», яке фактично належить її матері - ФОП ОСОБА_6

При цьому під час проведення оперативно-профілактичних заходів було встановлено факт зберігання пива у приміщенні кафе «Карина», вказані обставини не заперечувалися позивачем.

Однак, як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, так і при винесенні рішення про застосування фінансових санкцій не було з`ясовано належність цього кафе іншій, ніж позивач особі, а також не встановлювалася та не перевірялася належність вилученого пива ОСОБА_1

Як пояснив допитаний в якості свідка старший оперуповноважений оперативного управління ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_5 , для складанні протоколу про адміністративне правопорушення ним було перевірено свідоцтво про державну реєстрацію позивача як суб`єкта підприємницької діяльності з реєстрацією за адресою: АДРЕСА_2 . Документи, які б підтверджували здійснення підприємницької діяльності ФО-П ОСОБА_1 . в кафе «Карина» в ТЦ «Лоск» ним не витребовувалися та не перевірялися.

Приписами ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР встановлено загальний обов`язок суб`єктів господарювання зберігати алкогольні напої та тютюнові вироби в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце було внесено до Єдиного реєстру.

При цьому, відповідно до ч. 40 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР, суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Таким чином, у відповідності до вимог ч. 37 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР, суб`єкти господарювання, що отримали ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, мають право зберігати алкогольні напої та тютюнові вироби на місці реалізації, зазначеної у ліцензії.

При цьому законодавець розмежовує місця зберігання алкогольних напоїв, поділяючи їх на місце зберігання, нерозривно пов`язане з місцем торгівлі, яким є торгівельний заклад (магазин), та місце зберігання, відокремлене від місця торгівлі, тобто місце поза межами торгівельного закладу. Таким чином, ототожнює місце торгівлі з місцем зберігання, оскільки реалізація товару неможлива без його попереднього зберігання. Законодавець надає можливість не вносити до Єдиного реєстру місця зберігання, поєднане з місцем торгівлі, за умови наявності ліцензії на право торгівлі в цьому місці.

Відповідно, якщо суб`єкт господарювання не одержав ліцензію, він має право здійснювати зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів у приміщенні (місці зберігання) незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Оскільки обставини справи не підтверджують ані належність кафе «Карина» ФОП ОСОБА_1 , ані належність їй вилученого пива, а питання наявності або відсутності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами у ФОП ОСОБА_6 не досліджувалася, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності за абз.5 ч. 2 ст. 17 України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР.

З огляду на наведене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині скасування рішення про застосування фінансових санкцій № від 30.07.2018.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на рішення Вищого адміністративного суду України від 20.08.2015 по справі №К/800/716/14 є не обґрунтованим. Дане судове рішення не є рішенням, якє є обов`язковими до виконання, та таким що має преюдиційне значення для вирішення справи.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правомірність рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог в повному обсязі.

З урахуванням вищезазначеного, доводи відповідача щодо правомірності прийнятих рішень про застосування фінансових санкцій від 30.07.2018 № та від 30.07.2018 № є помилковими.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року по справі № 520/9402/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 13.05.2019 року