Справа № 824/12/19-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/12/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Маренич І.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

08 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Кіщука М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року (повний текст якої складено 20 березня 2019 року у м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Конкурсної комісії з призначення управителя багатоквартирного будинку житлового фонду міста Чернівці про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

у січні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Конкурсної комісії з призначення управителя багатоквартирного будинку житлового фонду міста Чернівці, у якому просила: визнати протиправними та скасувати рішення №145/6 від 27.03.2018 року Виконавчого комітету Чернівецької міської ради "Про затвердження конкурсної документації та проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку житлового фонду міста Чернівці"; визнати протиправним та скасувати рішення Конкурсної комісії з призначення управителів багатоквартирних будинків у місті Чернівці в частині визначення переможцем конкурсу щодо будинків по "ЛОТУ №4", оформлене протоколами засідань №11 від 09.07.2018 та №13 від 12.08.2018; визнати протиправним та скасувати рішення №411/16 від 07.08.2018 Виконавчого комітету Чернівецької міської ради "Про призначення ТОВ "Єврокомунбуд" управителем багатоквартирних будинків житлового фонду міста Чернівці по "ЛОТУ №4" і внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 12.03.2014 №68/3".

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року клопотання представника відповідача Виконавчого комітету Чернівецької міської ради - задоволено. Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Конкурсної комісії з призначення управителя багатоквартирного будинку житлового фонду міста Чернівці про визнання протиправними та скасування рішень - закрито.

Позивач не погодилась з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідачі не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст.304 КАС України.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивач є співвласницею багатоквартирного будинку як співвласник квартири НОМЕР_1 в даному будинку, що підтверджується правовстановлюючими документами, а саме свідоцтвом про право власності на квартиру від 18.02.1999. В даному будинку не створено ОСББ.

На підставі оскаржуваних рішень, відповідачами проведено конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку житлового фонду міста Чернівці, визначено переможця конкурсу та призначено ТОВ "Єврокомунбуд" управителем багатоквартирних будинків житлового фонду міста Чернівці по "ЛОТУ №4", який охоплює будинок АДРЕСА_2.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Виконкому Чернівецької міської ради та Конкурсної комісії з призначення управителів багатоквартирних будинків у місті Чернівці підлягає оскарженню у судовому порядку, але право на їх оскарження мають тільки конкурсанти, як суб'єкти даних рішень. Особи, які не є суб'єктами даного рішення не наділені правом на оскарження рішень Виконкому Чернівецької міської ради, що вказує на наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Колегія суддів частково не погоджується з оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Позивач стверджує, що оскаржуваними рішеннями порушено процедуру проведення конкурсу з призначення управителя щодо будинку АДРЕСА_2 у якому є позивач, так як обов'язок оголошувати та проводити конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку виникає на підставі протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку із проханням призначення управителя. Виконавчий комітет Чернівецької міської ради не мав права оголошувати конкурс з призначення управителя з власної ініціативи.

Відтак, позивач вважає, що призначення конкурсу з визначення управителя без волевиявлення на те співвласників багатоквартирного будинку є порушенням права власності співвласників цього будинку і її як власниці квартири.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У рішенні № 7-рп/2009 від 16.04.2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України зазначив, що зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку.

Отже, умовою звернення до суду з позовом про визнання незаконним (протиправним) рішення органу місцевого самоврядування є заінтересованість позивача.

В контексті завдань адміністративного судочинства, визначених ст. 2 КАС України, звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

У разі встановлення обставин, що свідчать про очевидну відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), адміністративний суд не має юрисдикції для розгляду справи і відмовляє у відкритті адміністративного провадження.

Якщо ж очевидних ознак відсутності матеріально-правової зацікавленості на стадії відкриття провадження не встановлено, суд, за наявності інших законних передумов, відкриває провадження. Якщо очевидні ознаки відсутності матеріально-правової зацікавленості виявлені після відкриття провадження, суд має право закрити провадження.

Оскільки йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обґрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивача, а отже у цьому випадку суд повинен розглянути справу по суті.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2019 року по справі №522/3665/17, на яку і посилається суд першої інстанції, однак трактує її дещо по-іншому.

Судом першої інстанції ще на стадії підготовчого судового засідання зроблено висновок про те, що рішення Виконкому Чернівецької міської ради та Конкурсної комісії з призначення управителів багатоквартирних будинків у місті Чернівці підлягає оскарженню у судовому порядку, але право на їх оскарження мають тільки конкурсанти, як суб'єкти даних рішень, в той час як особи, які не є суб'єктами даного рішення не наділені правом на оскарження рішень Виконкому Чернівецької міської ради, що має наслідком застосування положень п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

При цьому, суд першої інстанції керувався правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним в постанові від 26 червня 2018 року у справі №800/335/17, відповідно якого поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити у контексті частини третьої статті 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, що взагалі не підлягають судовому розгляду.

Застосувавши правові висновки Великої Палата Верховного Суду, наведені в постанові від 26 червня 2018 року у справі №800/335/17 в межах розгляду даної справи, суд першої інстанції фактично позбавив позивача доступу до правосуддя, вказавши, що позивач взагалі не наділена правом на оскарження рішень Виконкому Чернівецької міської ради, суб'єктом якого вона не являється, не дослідивши в повній мірі всіх обставин справи.

Більше того, за наявності сумніву щодо відсутності у позивача законного інтересу стосовно оскарження вищевказаних рішень, такий сумнів повинен тлумачитися на користь позивача, а отже у цьому випадку суд повинен був розглянути справу по суті.

На переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу в межах підготовчого судового засідання, не дослідив належним чином відсутність у позивача законного інтересу з урахуванням особливостей обставин даної справи, а відтак дійшов до передчасного висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 1 ст. 239 КАС України).

В порушення вищевказаних вимог, закриваючи провадження у справі, судом першої інстанції не роз'яснено позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд даної справи, що також вказує на обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали.

Закріплений у статті 6 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, пункти 22-23, 26, а також у рішенні від 18 лютого 2011 року по справі "Мушта проти України", заява № 8863/06, пункти 37, 38, 47, розкриваючи зміст принципу юридичної визначеності в контексті передбаченого у п. 1 ст. 6 ЄКПЛ права на доступ до суду зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином не визначив характер спору, не встановив належним чином предмет та підстави заявлених позовних вимог, правові наслідки оскаржуваних рішень, внаслідок чого дійшов до передчасного висновку щодо закриття провадження, при цьому не зазначивши до юрисдикції якого суду віднесено вирішення таких спорів, а тому відповідно до ст. 320 КАС України ухвала суду підлягає скасуванню, як така, що винесена із неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 320 КАС України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Конкурсної комісії з призначення управителя багатоквартирного будинку житлового фонду міста Чернівці про визнання протиправними та скасування рішень скасувати.

Справу направити до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 травня 2019 року.

Головуючий

Біла Л.М.

Судді

Граб Л.С. Гонтарук В. М.