Справа № 199/2464/19(2-а/199/72/19)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2019 року

м. Дніпро

справа № 199/2464/19

провадження №2-а/199/72/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року (суддя Спаї В.В.) у справі №199/2464/19 (провадження №2-а/199/72/19) за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Синчука Івана Ігоровича, третя особа - Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову серії ЕАВ №100065 від 20 березня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення, постановлену інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Синчуком Іваном Ігоровичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП;

- закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 20.03.2019 року інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Синчуком І.І. відносно нього складено оскаржувану постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП. Зазначає, що під час складання оскаржуваного рішення відповідачем не прийнято до уваги протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, яким керував позивач, від 02.10.2018р., згідно якого вказаний ТЗ визнано технічно справним і дата наступного проходження обов'язкового технічного контролю не пізніше 02.04.2019 року. Вказує на те, що п.31 ПДР України не містить заборони експлуатації транспортного засобу зі сколами та тріщинами в зоні склоочисників, а відповідачем в оскаржуваній постанові не визначено які саме дії позивача не відповідають ПДР України відповідно до змісту п.31.4 зазначених Правил. Також, зазначає те, що в спірній постанові відповідачем не вказано жодних доказів, які б вказували на скоєння позивачем адміністративного правопорушення. Крім цього, на думку позивача, у інспектора патрульної поліції не було правових підстав для зупинки ТЗ, яким керував позивач.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП доведено відповідачем належними та допустимими доказами, що свідчить про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує на те, що оскаржена постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, що суперечить положенням ст.283 КУпАП, у зв'язку з чим, за позицією скаржника, наданий до суду першої інстанції третьою особою диск з відеозаписом не може вважатися належним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Крім цього, скаржник зазначає про те, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги письмові пояснення, які надавалися до суду третьою особою, оскільки в порушення вимог КАС України їх копія не була направлена заявником на адресу позивача.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 20.03.2019 року інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Синчуком Іваном Ігоровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 100065, згідно якої 20.03.2019 о 06:50 год., в місті Дніпрі по проспекту Кірова 56Б, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen, модель LТ 35 D, д.н.з. НОМЕР_1 , який не відповідає вимогам і стандартам ДСТУ, а саме вітрове скло має сколи та тріщини, чим порушив п.п.31 Правил дорожнього руху/ порушив п. 31.4 ПДР - керування водієм транспортним засобом, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, адміністративне правопорушення, вчинення якого ставиться позивачу в вину, полягає у тому, що він керував транспортним засобом, який не відповідає вимогам і стандартам ДСТУ, а саме вітрове скло має сколи та тріщини.

Відповідно до пункту 31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Підпунктом 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 визначено вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання колісних транспортних засобів, та встановлено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено мати сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Згідно частини 2 статті 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, керування транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, створює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.121 КУпАП.

З огляду на доводи заявленого позову, позивач не заперечує зафіксованого в спірній постанові факту невідповідності технічного стану керованого ним транспортного засобу вимогам і стандартам ДСТУ.

Також, під час розгляду справи в суді першої інстанції УПП у Дніпропетровській області ДПП до матеріалів справи долучило відеозапис з місця події, який був досліджений судом.

Із вказаного відеозапису видно, що на вітровому склі транспортного засобу Volkswagen, модель LТ 35 D, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, наявні сколи та тріщини на вітровому склі, а саме в його нижній частині в зоні роботи склоочисників. Під час спілкування з інспектором патрульної поліції наявність вказаних порушень позивач не заперечував.

Суд першої інстанції, надаючи правову оцінку аргументам позивача, обґрунтовано не прийняв до уваги долучений ним до матеріалів справи протокол перевірки технічного стану транспортного засобу від №00730-01400-18 (АК № 974401) від 02.10.2018р., відповідно до якого ТЗ Volkswagen, модель LТ 35 D, державний номерний знак НОМЕР_1 після технічного контролю визнано технічно справним, та зазначив про те, що вказаний технічний контроль було пройдено 02.10.2018, тоді як позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 31.1 Правил дорожнього руху України майже через півроку після перевірки технічного стану - 20.03.2019, тобто транспортний засіб набув невідповідності стандартів вже після проходження технічного контролю та позивачем не було вжито належних заходів для їх усунення.

Відповідно до статті 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Аналіз обставин справи, встановлених судом на підставі дослідження доказів у їх взаємному зв'язку та сукупності, дає підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року по справі №199/2464/19 (провадження №2-а/199/72/19) - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14.05.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк