Справа № 2040/5466/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 травня 2019 р.Справа № 2040/5466/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження за подання апеляційної скарги Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року по справі № 2040/5466/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша європейська компанія"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування рішень, зобов'язання зареєструвати податкові накладні,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша європейська компанія" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування рішень та зобов'язання зареєструвати податкові накладні.

29.11.2018 р. на зазначене рішення суду Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги, а саме надання до суду квитанції про сплату судового збору.

Ухвалю Другого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 р. апеляційну скаргу Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області повернуто заявнику, у зв'язку з не усуненням недоліків апеляційної скарги.

14.02.2019 р. Головним управлінням ДФС у Харківській області повторно подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2019 року зазначена апеляційна скарга була залишена без руху через несплату судового збору в розмірі 10572 грн. і не подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з відповідними доказами.

07.03.2019 року Головним управлінням ДФС у Харківській області подано заяву про подовження строків на апеляційне оскарження рішення з відповідними доказами, яке ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019 року задоволено та продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

28.03.2019р. апелянтом подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги разом з платіжним дорученням № 868 від 25 березня 2019р. про сплату судового збору в розмірі 5286 грн., тобто не в повному обсязі, а отже недоліки поданої апеляційної скарги у встановлений судом строк не усунуті, у зв'язку з чим ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2019 р. апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області повернуто заявнику, копію ухвали апелянтом отримано 09.04.2019 р., що підтверджується повідомлянням про вручення поштового відправлення.

25.04.2019 р. Головним управлінням ДФС у Харківській області повторно подано апеляційну скаргу.

Одночасно апелянтом подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення суду, оскільки, вперше апеляційну скаргу Головним управлінням ДФС у Харківській області подано в межах строку звернення, проте ухвалами суду від 12.02.2019 р. та від 01.04.2019 р. зазначену апеляційну скаргу повернуто заявнику, у зв'язку з не усуненням недоліків апеляційної скарге, а саме, із не сплатою судового збору, хоча апелянтом було зазначено та обгрунтовано доказами відсутність у Головного управління ДФС у Харківській області грошових коштів для сплати судового збору. На даний час Головним управлінням ДФС у Харківській області сплачено судовий збір, у зв'язку з чим апелянт 02.04.2019 р. повторно зверневся з апеляційною скарго до Дургугого апеляційного адміністративного суду.

Дослідивши доводи заяви апелянта та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із п. 6 ч. 5 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно із ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 р., заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 р., заява №23436/03).

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України" (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності".

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 р. справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України "Про судовий збір" органам ДФС не надано пільг щодо сплати судового збору.

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що "…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…".

Тобто, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, зобов'язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

А отже, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Крім того, відсутність фінансування та несвоєчасна сплата судового збору не можуть бути визнані такими обставинами, що є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Таким чином, вказані в заяві апелянта причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними, оскільки тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку в строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права викладений у постановах Верховного Суду від 13.11.2018 р. по справі № 804/958/17 та від 27.11.2018 р. по справі № 2а-10491/11/1270.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що причини зазначені скаржником в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними, а будь-яких інших підстав для поновлення процесуального строку апелянтом не зазначено, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. ст. 6, 44, 121, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Харківській області про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску Головним управління ДФС у Харківській області строку звернення з апеляційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 р. по справі № 2040/5466/18.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Любчич Л.В. Спаскін О.А.