Справа № 520/2949/19
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без розгляду

13 травня 2019 р. Справа №520/2949/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Котеньов О.Г., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ), 3-тя особа Головне управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, про відмову в наданні статусу учасника бойових дій позивачу - гр. ОСОБА_1 від 19 грудня 2017 року № 5/IV/ХХІ/1;

- зобов`язати комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій позивачу - гр. ОСОБА_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, 3-тя особа Головне управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви, в якій вказати інші підстави для поновлення строку, протягом п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 23.04.2019 позивачем отримано 02.05.2019.

Через канцелярію суду від позивача 06.05.2019 надійшла заява про поновлення строку, в якій вказано, що протягом тривалого часу позивачу не було відомо, яким чином оскаржуване рішення порушує його права щодо отримання гарантованих Державою його свобод, прав, інтересів та можливості користуватися пільгами у разі набуття відповідного статусу. До того ж, 06.11.2018 позивачем було подано адміністративний позов до Харківського окружного адміністративного суду своєчасно - в строки, передбачені діючим законодавством (справа №520/9766/18). Позивачем укладено з адвокатом договір про надання правової допомоги, який в свою чергу не виконав умови договору та не з`явився в призначений судом час до суду, щоб представляти інтереси позивача. Позивач зазначає, що про це йому відомо не було. Про вказані обставини позивач дізнався 07.02.2019 року з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень.

Судом встановлено, що позивачем оспорюється рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, про відмову в наданні статусу учасника бойових дій позивачу - гр. ОСОБА_1 від 19 грудня 2017 року № 5/IV/ХХІ/1.

Відповідно до копії розписки від 18.05.2018 позивач 18.05.2018 отримав від працівників УКЗ ГУНП в Харківській області рішення комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій на його ім`я.

При цьому позивач звертається до суду із даним адміністративним позовом 26.03.2019, тобто, з порушенням шестимісячного строку звернення до суду.

Причини, зазначені позивачем у заяві вх.№01-26/26066/19 від 06.05.2019, не можуть визнаватись судом поважними причинами пропуску строку звернення до суду з огляду на наступне.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у ряді рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у Рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи «Рябих проти Росії», «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії»).

З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи «Рябих проти Росії», «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії»).

При цьому у кожному випадку прийняття національними судами рішення про поновлення строків на звернення до суду або на оскарження судового рішення, ЄСПЛ наголошує на необхідності перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні у підставах для поновлення строків (справ «Пономарьов проти України»), а також, чи є обмеження права особи на доступ до суду пропорційним (справа «Мельник проти України»).

Отже, згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

Суд зазначає, що не може вважатись поважною причиною пропуску строку на звернення до суду посилання на ту обставину, що позивач вже звертався до суду, однак його адвокат у судове засідання не прибув, внаслідок чого позовну заяву залишено без розгляду, оскільки, як встановлено судовим рішенням у справі № 520/9766/18, позивач не повідомив про причини повторного неприбуття в судове засідання та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. Неявка позивача в судове засідання перешкоджає розгляду справи, через неможливість встановлення фактичних обставин справи, на які посилається позивач у адміністративному позові.

Ухвалу у справі № 520/9766/18 позивачем не оскаржено.

При цьому статтею 44 КАС України визначено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

До суду не надано доказів того, що позивачем у справі № 520/9766/18 продемонстровано таку процесуальну поведінку, що могла б свідчити про важливість справи для заявника.

Надаючи оцінку періоду, який минув з моменту пропуску строку, суд зазначає, що позивач посилається на ту обставину, що про ухвалу у справі № 520/9766/18 йому стало відомо 07.02.2019, при цьому повторно до суду позивач звернувся 26.03.2019, не посилаючись на наявність жодних причин непереборного та об`єктивного характеру, що зумовили неможливість звернутись до суду одразу після виникнення таких обставин.

Суд також звертає увагу на те, що у позовній заяві позивач просить суд визнати причини пропуску строку для звернення до суду поважними та поновити строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів та зазначає, що скористався своїм правом звернутись до суду із даним позовом відразу після того, як дізнався про Рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 19 грудня 2017 року № 5/IV/ХХІ/1, яким громадянину ОСОБА_1 відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій.

При цьому у матеріалах справи наявні докази про те, що про таке рішення позивачу стало відомо 18.05.2018. Однак у заяві вх.№01-26/26066/19 від 06.05.2019 позивач вказує, що протягом тривалого часу йому не було відомо, яким чином оскаржуване рішення порушує його права.

Вищевикладені обставини є суперечливими.

Суд зазначає, що зі змісту спірних правовідносин встановлено бажання позивача скористатись своїм правом на набуття статусу учасника бойових дій, оскаржуваним рішенням йому у наданні такого статусу відмовлено. Позивач не наводить аргументованих доводів щодо того, яким саме чином йому тривалий час було незрозуміло, яким чином таке рішення порушує його права.

Відповідно до ч.13 ст.171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Згідно з ч.15 ст.171 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги заявлені позивачем із пропуском строку звернення до суду, причини пропуску такого строку, зазначені у заяві про поновлення строку звернення до суду, не можуть визнаватись судом поважними, інших причин позивачем не зазначено, відповідних доказів не надано, а тому наявні правові підстави для залишення без розгляду позовної заяви.

Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.240 КАС України про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 9, 122, 123, 171, 180, 183, 229, 238, 240, 243, 247, 248, 256, 295, 297 КАС України, суд, - УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду, зазначені позивачем у позовній заяві та заяві про поновлення строку вх.№01-26/26066/19 від 06.05.2019.

Клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_1 ) до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ), 3-тя особа Головне управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії у зв`язку із пропущенням строку звернення до адміністративного суду - задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_1 ) до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ), 3-тя особа Головне управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу у повному обсязі виготовлено 13 травня 2019 року.

Суддя Котеньов О.Г.