Справа № 581/183/19
Суддя: Бутенко Д. В.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 581/183/19
Провадження № 2-а/581/2/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2019 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання - Бочкун Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Липова Долина в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Липоводолинського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області Скрипченка Юрія Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Сутність заявлених до суду вимог:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, на обґрунтування якого позивач зазначив про те, що постановою поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Липоводолинського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області Скрипченком Ю.І., зафіксованою не в автономному режимі, серії ДПО 18 № 822813 від 18 березня 2019 року на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, за те, що він порушив пункт п.2.1.(ґ) ПДР України, а саме не надав для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП. З постановою позивач не погодився, оскільки його транспортний засіб був зупинений незаконно, йому не змогли пояснити причину зупинки, справа розглянута на місці зупинки без складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому позивач не змін скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. На думку позивача в його діях відсутній склад правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, що зумовило звернення до суду з вказаним позовом.

Позиція позивача, відповідача по даній справі

У судовому засіданні позивач підтримав поданий ним позов та суду пояснив, про те, що 18 березня 2019 року в сел. Липова Долина він був зупинений співробітником поліції з причини відсутності у нього поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, до цього він жодних правил дорожнього руху не порушував. Співробітник поліції надав йому для огляду фотокартку з Whats арр чи Viber в смартфоні, де був відображений малокубатурний класичний мотоцикл червоного кольору, візуально не схожого на керований ним мотоцикл марки Лонсін, державний номерний знак НОМЕР_1 , і склав відносно нього постанову за ч.1 ст. 126 КУпАП, перевіривши по базам відомості про відсутність оформленого на його ім`я вищевказаного полісу. Уточнив, що він при собі не мав вищевказаного полісу, бо він його намочив під дощем , не був читабельний, і він на день зупинки, як з`ясувалося пізніше, був простроченим, але ж цього ж дня він оформив новий поліс на новий строк. Не погодившись з сутністю порушення, співробітник поліції склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, не роз`яснивши йому прав.

Відповідач у судовому засіданні заперечив про задоволення позову та суду пояснив про те, що 18 березня 2019 року він зупинив водія мотоцикла червоного кольору, оскільки схожий транспортний засіб по орієнтування, надісланому на його смартфон через програму Whats арp, перебував у розшуку з висловленням вимоги пред`явити документи на право керування і власності мотоциклом, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а при висловленні вимоги про зупинку водій не знизив швидкість. Права на місці зупинки водію роз`яснювалися, проте поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у нього був відсутній. Зазначив, що постанову він склав в законному порядку, маючи всі підстави для зупинки водія.

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 березня 2019 року у даній справі відкрито провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17 квітня 2019 року. 17 квітня 2019 року відповідач у судове засідання не з`явився, не подав до суду витребувані докази, розгляд справи відкладено до 06 травня 2019 року.

Установлені судом обставини даної справи

З постанови ДОП 18 № 822813 від 18 березня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складеної поліцейським сектору реагування патрульної поліції №3 Липоводолинського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області Скрипченком Ю.І., вбачається, що о 12 год. 15 хв. 18 березня 2019 року в сел. Липова Долина по вул. Роменська водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Loncin lx200gy-3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не надав для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1(ґ) Правил дорожнього руху. На підставі зазначеної постанови на водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425.00 гривень ( а.с. 6).

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому відповідно до ч.1 цієї ж статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема, частини перша, друга, третя і четверта статті 126 КУпАП (ч. 1). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 2.1(ґ) Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Висновки суду по суті заявлених вимог

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статями КУпАП, у тому числі ч. 1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до Наказу МВС від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі» - пунктом 4 розділу 1 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Однак, ч. 5 ст. 258 КУпАП прямо зобов`язує працівника патрульної поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення в тому випадку, якщо особа оспорює вчинення нею адміністративного правопорушення, а саме дана норма вимагає наступне: «Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків коли порушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови про адміністративне правопорушення».

Зі змісту наданих пояснень сторін вбачається, що позивач не погодився із порядком та умовами проведення співробітником поліції перевірки документів на право керування транспортним засобом при відсутності порушень ним Правил дорожнього руху до моменту фактичної його зупинки, і в подальшому висловлював фактичну незгоду з винесеною постановою з огляду на те, що паперовий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був пошкоджений водою та втратив читабельний вигляд, хоча водій уважав, що строк його дії не припинено. За таких умов, поліцейський повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення та провести розгляд справи про адміністративне правопорушення ст. 248, 249, 279 КУпАП, однак недотримання цієї процесуальної гарантії відповідачем призвело до звуження процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП, що є практичним підтвердженням прийняття оскаржуваної постанови не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством - страховий поліс(сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тобто, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред`являти для перевірки страховий поліс лише у випадках, передбачених законодавством.

Ці випадки чітко прописані в Законі України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 цього Закону - «Забезпечення обов`язковості страхування цивільно-правової відповідальності» встановлено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до п. 21.4 ст. 21 встановлено, що у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Виходячи з наведеного, законодавець чітко розмежував процедуру передачі водійських документів і страхового полісу. Випадки, коли виникає обов`язок пред`являти поліс, відрізняють від випадків, коли виникає обов`язок пред`являти «посвідчення водія» та реєстраційні документи на транспортний засіб.

Тобто вимагання пред`явити співробітником поліції полісу, в будь-яких інших випадках, крім вищезазначених є незаконним.

На думку суду, несправедлива процедура виявлення факту відсутності у позивача поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при керуванні ним мотоциклом (зупинення мотоциклу під керуванням позивача без порушення ним до цього правил дорожнього руху, щодо зміни напрямку руху, проїзду перехресть, розташування транспортних засобів на дорозі, тощо, при не складанні цього дня жодних протоколів та інших постанов, окрім оскаржуваної, про адміністративні правопорушення, відносно цієї особи, при незбереженні у відповідача станом на день розгляду даної справи електронних орієнтувань про розшук, у зв`язку з угоном схожих за показниками мотоциклу), свідчить про недотримання принципу добросовісності в діях відповідача по реалізації ним владних повноважень при виявленні ознак порушень та розгляді справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Усі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що Суд та національні суди відповідної країни при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05 травня 2015 року; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохін проти України» від 15 лютого 2013 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно доЗакону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як національна поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач, на підставі яких даних дійшов до висновку про вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненню за порушення Правил дорожнього руху. При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом із цим, за змістом ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з суб`єктивної сторони цього складу злочину пов`язується із наявністю в діях чи бездіяльності такої особи вини саме у формі прямого умислу, коли така особа усвідомлювала протиправний характер своєї діяльності чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх настання. Сукупний аналіз пояснень позивача про пошкодження зазначеного вище полісу, його нечитабельність та помилковість щодо його строку дії та обставин справи свідчать про відсутність у ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення вищевказаного проступку.

Таким чином, постанову серії ДОП 18 № 822813 від 18 березня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції №3 Липоводолинського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області Скрипченком Ю.І., за ч. 1 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу, зазначеного в постанові адміністративного правопорушення.

Довід відповідача про наявність законних підстав для зупинки позивача, на думку суду, не підтверджено належними та допустимими доказами, а роздруківка інформації про угон мотоцикла Suzuki, червоного кольору в м. Одесі без зазначення відповідних дати та часу формування такої роздруківки, друку її саме в порядку формування орієнтування відносно транспортних засобів, якими незаконно заволоділи, не є достовірним і належним доказом перебування у розшуку транспортного засобу схожого на мотоцикл позивача, який ним був керований 18 березня 2019 року і відповідно підстави для зупинки транспортного засобу, яким керував позивач (а.с. 19).

Розподіл судових витрат по справі

У порядку ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 8, 9, 20, 77, 139, 205, 241-246, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Липоводолинського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області Скрипченка Юрія Івановича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову серії ДОП 18 № 822813 від 18 березня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції №3 Липоводолинського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області Скрипченком Юрієм Івановичем, за ч. 1 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити, у зв`язку відсутністю складу зазначеного в постанові адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків суду НОМЕР_2 ).

Відповідач: поліцейський сектору реагування патрульної поліції №3 Липоводолинського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області Скрипченко Юрій Іванович (адреса місцезнаходження: вул. Полтавська, 14, сел. Липова Долина Сумської області).

Повне рішення суду буде складено 10 травня 2019 року.

Суддя Д. В. Бутенко