Справа № 200/14948/18-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року справа №200/14948/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року (повне судове рішення складено 28 лютого 2019 року у м. Слов'янську) у справі № 200/14948/18-а (суддя в І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Мангушського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мангушського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління) про визнання дій протиправними щодо припинення виплати пенсії з 2 лютого 2018 року по 31 травня 2018 року, визнання протиправною відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду навчання, зобов'язання поновити виплату пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу протиправно не зараховано до страхового стажу роботи період навчання у вищому навчальному закладі з 1 вересня 1988 року по 16 червня 1992 року, а також виплату поточної пенсії здійснено через чотири місяці з дня призначення без виплати виниклої заборгованості.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано протиправними дії Управління щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 2 лютого 2018 року, зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 2 лютого 2018 року по 31 травня 2018 року. В інший частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт наголошує, що відмовляючи у задоволенні вимог щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання, місцевий суд неповно з'ясував всі обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору. Наголошує, що позивачем надано усі можливі докази навчання у Донецькому політехнічному інституті, але відповідачем протиправно не прийнято такі документи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідач також подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року була повернута.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 10 серпня 2017 року позивачу видана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № .

16 лютого 2018 року позивач звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії по інвалідності, до якої були надані: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт, трудова книжка, виписка з акта огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміни групи інвалідності, військовий квиток, диплом про навчання, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, заява про спосіб виплати пенсії, фотокартка.

З розрахунку (Підсистема призначення та виплати пенсії) убачається, що ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності з 2 лютого 2018 року, стаж роботи складає 24 роки 10 місяців 3 дні, проте до страхового стажу роботи не зараховано період навчання у Донецькому політехнічному інституті.

Згідно довідки про розмір отриманої пенсії від 11 січня 2019 року встановлено, що пенсію позивач отримує з червня 2018 року, за період з 2 лютого 2018 року по 31 травня 2018 року пенсія не виплачена.

3 липня 2018 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про виплату пенсії за минулий період. 27 липня 2018 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до відповідача із заявою про виплату пенсії за період з лютого 2018 року по травень 2018 року, зазначивши, що ним виконані вимоги Постанов Кабінету Міністрів України № 365 та № 637. Відповіді на зазначені заяви суду не надано.

Не погодившись з діями відповідача щодо не врахування до страхового стажу роботи періоду навчання у вищому навчальному закладі та невиплаті пенсії з дня її призначення, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Рішення місцевого суду оскаржено лише позивачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення відповідачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині незадоволених позовних вимог. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).

Закон № 1788-XII, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - № 1058-IV) визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Стаття 56 Закону № 1788-XII визначає види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Згідно пункту «д» абзацу 3 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону № 1058-IV основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 8 Порядку, час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання. При відсутності у таких документах відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів.

Таким чином, зі вказаного Порядку убачається, що при відсутності у дипломі особи відомостей часу навчання, приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів.

Так, у трудовій книжці ОСОБА_1 Серії НОМЕР_1 відсутній запис щодо періодів навчання позивача, проте зазначено, що до вступу на роботу трудового стажу не мав, навчався у Донецькому політехнічному інституті.

Відповідно до диплому серії НОМЕР_2 , позивач у 1985 році вступив до Донецького політехнічного інституту та рішенням Державної екзаменаційної комісії від 16 червня 1992 року йому присвоєно кваліфікацію інженера-промтеплоенергетика.

Також слід зазначити, що у дипломі ОСОБА_1 відсутні відомості щодо форми навчання та періоду навчання.

Позивачем до суду надано лист Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» № К-82/01-34 від 16 липня 2018 року, з якого убачається, що підтвердити період навчання позивача неможливо, оскільки у зв'язку з тимчасовою окупацією м. Донецька, у адміністрації університету відсутній доступ до архівних документів.

Крім того, позивач надав суду архівну довідку Донецького Національного технічного університету від 24 вересня 2018 року № 313/19-15, з якої вбачається, що ОСОБА_1 навчався у Донецькому політехнічному інституті у період з 1 вересня 1988 року (наказ № 2088-03 від 18 серпня 1988 року) по 31 липня 1992 року (наказ № 1294-03 від 16 червня 1992 року).

Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження періоду навчання у вищому навчальному закладі, до пенсійного органу не були надані зазначені вище документи, тому у відповідача не було законних підстав для врахування зазначеного періоду до страхового стажу.

Відповідно до ст. 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно п.4.3 розділу 4 Постанови ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 «Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Право особи на одержання (перерахунок) пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 розд.4 Постанови).

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта щодо надання ним всіх необхідних документів до пенсійного органу для включення до страхового стажу періоду навчання, оскільки заява про прийняття таких документів надано до Мангушського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області 11 березня 2019 року, тоді як з позовом ОСОБА_1 звернувся в грудні 2018 року.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджує висновок місцевого суду щодо відсутності законних підстав визнавати протиправною відмову Управління у зарахуванні до страхового стажу період навчання та зобов'язання зарахувати вказаний період до страхового стажу.

При цьому, суд вважає за можливе зазначити, що якщо позивач виявляє бажання перерахувати пенсію, він не позбавлений можливості звернутись до пенсійного органу із заявою з доданням належних документів та отримати відповідне рішення щодо розгляду заяви із зазначеного питання.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшла висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що місцевим судом правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 200/14948/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 14 травня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

І. В. Геращенко