Справа № 336/6420/18(ЗП/280/237/18)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2019 року м. Дніпросправа № 336/6420/18(ЗП/280/237/18)

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року, (суддя суду першої інстанції Сіпака А.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Запоріжжя, повне судове рішення складено 28.01.2019 року, в адміністративній справі №336/6420/18 (ЗП/280/237/18) за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :
22.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати дії відповідача у відмові в призначенні позивачу державної пенсії в порядку ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на 10 років з дня подання заяви про призначення пенсії за віком, з 24 липня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 березня 2018 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, надавши посвідчення (дублікат) серія НОМЕР_1 від 18.09.2006, архівну довідку від 20.03.2014, довідку комісаріату від 16.04.1991, довідку архіву від 05.05.1993, архівну довідку про заробітну плату від 31.01.2014. Відповідь не отримав. Після повторного звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку та наданням тих самих документів, отримав відповідь про відмову у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відмова обґрунтована тим, що в довідці відсутні дні виїзду у зону відчуження та в довідці від 16.04.1991 не зазначено населеного пункту чи зон небезпеки, де виконувались роботи по ліквідації аварії наслідків на ЧАЕС. Позивач не погодившись із наданою відповіддю відповідача звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року адміністративний позов задоволено: визнано дії Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя у відмові в призначенні ОСОБА_1 державної пенсії в порядку ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними; зобов`язано Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на 10 років з дня подання заяви про призначення пенсії за віком, з 24 липня 2018 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не було надано відповідачу жодного первинного документу (табелю про оплату праці з місця роботи, посвідчення про відрядження, тощо), який підтверджував би його перебування в Чорнобильській зоні та безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. За таких обставин, позивачу було правомірно відмовлено в призначенні пенсії відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку. Також, відповідач зазначає, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії не встановленого зразку, тому у відповідача не було підстав для призначення пенсії.

Від позивача на адресу суду надійшов віздив на апеляційну скаргу, в якому із посиланням на доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується дублікатом посвідчення серії НОМЕР_1 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках.

26 березня 2018 року він звернувся до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, надавши наступні документи: посвідчення (дублікат) серія НОМЕР_1 від 18.09.2006, архівну довідку від 20.03.2014, довідку комісаріату від 16.04.1991, довідку архіву від 05.05.1993, архівну довідку про заробітну плату від 31.01.2014.

Відповідь на заяву від 26.03.2018 року, як зазначено позивачем у позовній заяві, не отримав.

24.07.2018 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи надавши наступні документи: посвідчення (дублікат) серія НОМЕР_1 від 18.09.2006, архівну довідку від 20.03.2014, довідку комісаріату від 16.04.1991, довідку архіву від 05.05.1993, архівну довідку про заробітну плату від 31.01.2014.

Листом від 07.08.2018 №416/с-1 було відмовлено позивачу у призначені пенсії із зменшенням пенсійного віку з посиланням на відсутність в довідці Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України днів виїзду у зону відчуження та в довідці від 16.04.1991 не зазначено населеного пункту чи зон небезпеки, де виконувались роботи по ліквідації аварії наслідків на ЧАЕС.

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку з огляду на наявність у нього статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я врегульовано Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 55 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 10 років.

Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Законом №796-ХІІ).

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до пункту 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення. В пункті 10 Порядку уточняється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 21 листопада 2006 року № 21-1048во06 та від 4 вересня 2015 року № 690/23/15-а.

Верховний Суд підтримав таку позицію у своїх постановах від 27 лютого 2018 року у справі №344/9789/17, від 22 березня 2018 року у справі №588/538/16-а .

Встановлені обставини справи свідчать, що позивач має посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, він віднесений до 2 категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до запису в військовому білеті №6534628 ОСОБА_1 з 14.08. 1986 по 01.12.1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Отже, статус позивача як ліквідатора наслідків на Чорнобильський АЕС підтверджений належним чином, тому позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років у відповідності до ст. 55 Закону.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується в висновками суду першої інстанції про достатність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Доводи відповідача з приводу відмови в призначенні позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку з посиланням на подання ОСОБА_1 заяви, яка по формі не відповідає встановленому зразку суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки відмова пенсійного органу в призначенні пенсії позивачу, викладена у формі листа, не містить таких підстав.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 в адміністративній справі №336/6420/18 (ЗП/280/237/18) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова в повному обсязі складена 10.05.2019 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай