Справа № 520/2955/19
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 р. № 520/2955/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонька А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати постанову старшого державного виконавця Єрьоменко Севастьяна Валеріановича відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 17.12.2018 ВП № 56541252 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 820/276/18 виданого Харківським окружним адміністративним судом 15.05.2018;

- зобов`язати управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківський області та Головне територіальне управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Харківській області поновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Харківським окружним адміністративним судом від 15.05.2018 року № 820/276/18.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова старшого державного виконавця Єрьоменко Севастьяна Валеріановича відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 17.12.2018 ВП № 56541252 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 820/276/18, виданого Харківським окружним адміністративним судом 15.05.2018 є протиправною.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідачів в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Із матеріалів справи судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Єрьоменко С.В. від 11.06.2018 року відкрито виконавче провадження № 56541252 з примусового виконання виконавчого листа № 820/276/18 від 15.05.2018 року, виданого Харківським окружним адміністративним судом.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Єрьоменко С.В. від 17.12.2018 року виконавче провадження № 56541252 з примусового виконання виконавчого листа № 820/276/18 від 15.05.2018 року, виданого Харківським окружним адміністративним судом, закінчено.

Зі змісту постанови вбачається, що державним виконавцем відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області була винесена постанова про накладення штрафу на боржника - ГУ ПФУ у Харківській області у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду, та надано строк для виконання рішення суду - 10 робочих днів. На даний час рішення суду боржником не виконано та державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу на боржника у розмірі 10200,00 грн., відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про виконавче проваджена у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» до виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням засад верховенства права та обов`язковості виконання рішень (стаття 2 Закону №1404-VIII).

Статтею 63 Закону №1404-VIII врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин 1-3 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Спірна постанова прийнята на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, відповідно до якого виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

За змістом статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до частини першої статті 9 Конституції України стала частиною національного законодавства України.

Міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Отже, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства України відповідно до положень статті 9 Конституції України.

За змістом статті 32 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Предметом регулювання Конвенції є захист основних прав і свобод особи, що передбачає пряму дію норм Конвенції.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу №1 Конвенції (справи «Войтенко проти України», «Горнсбі проти Греції»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс («Піалопулос та інші проти Греції», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції»).

Варто також зауважити, що у справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (до прикладу справа «Сук проти України»).

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що постанова старшого державного виконавця Єрьоменко Севастьяна Валеріановича відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 17.12.2018 ВП № 56541252 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 820/276/18 виданого Харківським окружним адміністративним судом 15.05.2018, є передчасною, оскільки органом державної виконавчої служби рішення суду фактично не виконане.

Крім того, відповідачем під час розгляду даної справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду у справі № 820/276/18.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківський області та Головне територіальне управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Харківській області поновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого Харківським окружним адміністративним судом від 15.05.2018 року № 820/276/18, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Беручи до уваги те, що у даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови старшого державного виконавця Єрьоменко Севастьяна Валеріановича відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 17.12.2018 ВП № 56541252 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 820/276/18 виданого Харківським окружним адміністративним судом 15.05.2018, а тому вищевказана позовна вимога є похідною від попередньої та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Харківській області Єрьоменко Севастьяна Валеріановича від 17.12.2018 року ВП № 56541252 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 820/276/18, виданого Харківським окружним адміністративним судом 15.05.2018 року.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, 61002).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бідонько А.В.