Справа № 120/4414/18-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 травня 2019 року

Київ

справа №120/4414/18-а

адміністративне провадження №К/9901/11299/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року

за позовом ОСОБА_1

до Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області

про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 (далі також - скаржник, позивач) до Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі також - Управління) про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити дії повернуто на підставі частини другої статті 123 КАС України.

На вказане судове рішення ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року - без змін.

ОСОБА_1 , не погодившись з вищезазначеними судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, 17 квітня 2019 року подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій при винесенні рішення неповно з'ясували обставини, що мають значення для справи та порушили норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Крім того, скаржник посилається на статтю 122 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого кодексом або іншими законами. І, як зазначає скаржник, у його випадку є такі «інші закони».

Колегія суддів перевірила наведені у касаційній скарзі міркування, додані до неї матеріали і дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити з огляду на таке.

Згідно з частинами першою та другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За приписами пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій та не спростовано скаржником в касаційній скарзі, ухвалою суду від 07 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу у 10-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску. 21 грудня 2018 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків та заяву про поновлення строків від 21 грудня 2018 року, зі змісту останньої позивач вказав, що 13 квітня 2017 року звернувся до Тульчинського районного суду з даним позовом, на що суддя Тульчинського районного суду Ковганич С.В. у справі № 148/663/17 ухвалою від 05 липня 2017 року залишив позовну заяву ОСОБА_1 до Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області без розгляду, мотивуючи пропущеними строками. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року у справі № 148/663/17 ухвалу Тульчинського районного суду від 05 липня 2017 року залишено без змін. Мотивуючи тим, що змінилась правова позиція суду щодо пропущення строку позовної давності, позивач вказав, що вирішив повторно звернутись до суду. Посилаючись на частину другу статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XІІ від 05 листопада 1991 року, пункт 44 рішення Верховного Суду від 15 лютого 2018 року у справі № 820/6514/17 (щодо перерахунку пенсій пенсіонерам МВС з урахуванням грошового забезпечення поліцейських), частину першу статті 76 Закону України "Про радіаційну безпеку" просив поновити строк звернення до адміністративного суду по справі № 120/4414/18-а.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що не вбачається обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, а отже, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги те, що позивачем не наведено інших причин поважності причин пропуску строку звернення до суду.

На підставі наведеного, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку про відмову позивачу у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду та, як наслідок повернення позовної заяви позивачу

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо, зокрема, суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

У пункті 2 частини другої цієї статті встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд першої інстанції повернувши позовну заяву ОСОБА_1 та суд апеляційної інстанції, залишивши таке рішення без змін, виходили з того, що строк звернення до адміністративного суду з даним позовом слід вирішувати з урахуванням положень частини другої статті 122 КАС України. Також, суди звернули увагу на те, що строк звернення до суду, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. За приписами частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Згідно з частиною другою статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Суди попередніх інстанцій зауважили, що звертаючись до суду з даним позовом 03 грудня 2018 року, позивач просить визнати протиправною відмову Управління у перерахунку щомісячної основної державної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю відповідно до вимог статей 39, 50,54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Слід вказати, що ухвалою судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 05 липня 2017 року у справі № 148/663/17 позовну заяву ОСОБА_1 до Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії залишено без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Вказана ухвала набрала законної сили відповідно до ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2017 року. Посилання позивача на зміну правової позиції суду щодо пропущення строку позовної давності та норми частини другої статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункт 44 рішення Верховного Суду від 15 лютого 2018 року у справі № 820/6514/17 (щодо перерахунку пенсій пенсіонерам МВС з урахуванням грошового забезпечення поліцейських), частину першу статті 76 Закону України "Про радіаційну безпеку", суд відхилив як такі, що не стосуються предмету позову в контексті даної спірної ситуації.

Таким чином, оскаржувані рішення є слушними, вмотивованими і такими, що ґрунтуються на законі, зокрема положеннях пункту 9 частини четвертої статті 169, частин першої, другої статті 122 та частини другої статті 123 КАС України. Правильне застосування судами попередніх інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Зазначені в касаційній скарзі міркування та судження не применшують правильності висновків судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 04 червня 2018 року у справі № 815/6168/17 та від 04 липня 2018 року у справі № 826/12236/17.

Суд касаційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що у відповідності до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити дії.

2. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

4. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Я.О. Берназюк

М.І. Гриців

Н.В. Коваленко