Справа № 400/457/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 р. № 400/457/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.01.2019 № 6, № 6,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області форми «Р» від 08.01.2019 року № 6 про заниження податкових зобов`язань з ПДВ за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 рік на загальну суму 182 331,38 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області та форми «В4» від 08.01.2019 року № 6 про завищення значення рядку 19 «Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) періоду» та рядку 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду» за період з 01.01.2017 року по 31.10.2017 рік на загальну суму 339 360,30 грн.

Ухвалою суду від 21.02.2019 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що утримання транспортного засобу полягає в його державній реєстрації, технічному контролі, обслуговуванні, ремонті, охороні тощо. Виграти складаються з утримання та експлуатації транспортних засобів. Згідно пп. 177.4.5 і 177.4.6 ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в співвідношенні з бухгалтерськими стандартами та правилами експлуатації транспортних засобів, дозволяють віднесення до складу витрат підприємця, витрати на поліпшення основних засобів, забезпечення їх експлуатації.

Таким чином, на думку позивача, придбання автомобільних запчастин (шини, масло, тощо), проведення їх установки не можуть вважатися утриманням основних засобів, а сам товар та послуги не є основним засобом подвійного призначення в розумінні податкового законодавства.

Позивач вважає, що придбання автомобіля в його господарській діяльності було вчинено в межах видів його економічної діяльності, метою якої є подальший перепродаж та отримання прибутку від такої операції. Перевіряючими, на думку позивача, не було з`ясовано того факту, що придбаний в жовтні 2017 року автомобіль марки «Волфсваген» у контрагента - постачальника ТОВ «Порше Лізинг Україна» вартістю 1705275,00 грн., в тому числі ПДВ 284 212,50 грн. не був призначений до експлуатації та відразу був виставлений на продаж з урахуванням націнки.

Наведені обставини виключають можливість віднесення даного транспортного засобу до основного засобу подвійного призначення, оскільки мета такої господарської операції цілком відповідає економічній діяльності ФОП ОСОБА_1 , а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки висновки акту перевірки не відповідають нормам податкового законодавства, що порушує права та інтереси позивача як підприємця.

Головне управління ДФС у Миколаївській області з позовними вимогами не погоджується, про що зазначило у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказав, що позивач не включив до податкових зобов`язань суму ПДВ за поставлений товар, згідно податкових накладних за 2017 рік, які були складені та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Тому у відповідності до пункту 189.1 ст.189 ПК України база оподаткування за товарами/послугами визначається з вартості їх придбання.

Таким чином, в порушення вимог п.п. «г» п.198.5 стю198 ПК України, за позивачем встановлено податкового зобов`язання з податку на додану вартість за певними контрагентами за 2017 рік. Крім того, відповідачем були виявлені розбіжності в автоматизованій системі «Податковий блок» між позивачем та контрагентом ТОВ «ІНТЕРКУЛ», ТОВ «ТЕХНОКОЛД», ТОВ «Терра Моторс» та іншими.

Також, відповідач вважає, що позивач знаходячись на загальній системі оподаткування не має права включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням його господарської діяльності, витрати за утримання, технічне обслуговування і ремонт легкових та вантажних автомобілів. Податкові повідомлення-рішення складені відповідачем у відповідності до норм ПК України, а позовні вимоги є необґрунтованими.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив матеріали справи та докази, що містяться в ній, суд дійшов висновку про наступне.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрований у Виконавчому комітеті Миколаївської міської ради з 01.12.1997 року, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 8-9).

Позивач перебуває на податковому обліку в ГУ ДФС у Миколаївській області.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90), в тому числі торгівля вантажним автомобільним транспортом; надання в оренду автомобілів і легкових транспортних засобів.

Відповідачем в період з 25.10.2018 року по 14.11.2018 року була проведена планова виїзна перевірка позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 рік. повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 рік, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 рік.

За результатами проведеної перевірки було складено акт, яким було встановлено порушення допущені позивачем, зокрема: заниження податкових зобов`язань з ПДВ за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. на загальну суму 1 82 33 1,38 грн.; завищення значення рядку 19 «Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) періоду» та рядку 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду» за період з 01.01.2017р. по 31.10.2017р. на загальну суму 339 360,30 грн.

08.01.2019 року ГУ ДФС у Миколаївській області було складено податкові повідомлення - рішення, форми «Р» № 6, яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на додану вартість в розмірі 273 497,07 грн., в тому числі: 182 331,38 гри. - за податковими зобов`язаннями та 91165,69 грн. за штрафними санкціями; та форми « 134», про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ в розмірі 339 360,30 грн.

Позивач вважає, що акт перевірки та винесені на його підставі податкові повідомлення рішення, є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам податкового законодавства, тому змушений був звернутися до суду з відповідним позовом про їх скасування.

Судом встановлено, що згідно висновків акту перевірки ФОП ОСОБА_1 перебуваючи на загальній системі оподаткування не мав права включати до складу витрат підприємця витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення та не мав право відносити до податкового кредиту суми податку, сплаченого у зв`язку з придбанням товару та відповідно до її. 198.5 ст. 198 ПК України зобов`язаний був нарахувати податкові зобов`язання та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄДРПН податкову накладну.

Як вбачається з матеріалів справи ФОП ОСОБА_1 в межах своєї господарської діяльності проводив придбання у контрагентів - постачальників товару та послуг.

Так, в лютому 2017 року ФОН ОСОБА_1 отримав товар та послуги від ТОВ «Автогранд Миколаїв» у вигляді автомобільних запчастин та технічного обслуговування.

Вказані операції відображені в акті перевірки на cтop. 27, де відповідач зазначає, що за результатами таких операцій було складено податкову накладну, яка зареєстрована в ЄДРПН постачальником. Сума витрат ФОП ОСОБА_1 склала 19 102,72 грн., в тому числі ПДВ 3183,79 грн., яку було віднесено до податкового кредиту та від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за звітний період.

В квітні 2017 року ФОП ОСОБА_1 придбав автогуму та вихлопну грубу у контрагентів постачальників: ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4

Щодо таких операцій, відповідач в акті перевірки зазначає, що за результатами таких операцій було складено податкову накладну, яка зареєстрована в ЄДРПН постачальником. Сума ПДВ склала - 4656,47 грн., яку було віднесено до податкового кредиту та від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за звітний період.

Актом перевірки також встановлено, що в травні 2017 року, ФОП ОСОБА_1 двічі включив до розрахунку коригування суму податку на додану вартість в розмірі 106,69 грн., а податкову накладну відповідно було зареєстровано в ЄДРПН.

В червні 2017 року позивач придбав автомобільні запчастини у ФОП ОСОБА_4 на суму 13 190,00 грн., в тому числі ПДВ - 2198,33 грн., а згідно податкових накладних, які були складені та зареєстровані в ЄДРПН позивач придбав у ТОВ «ТерраМоторс» автомобілі марки «Форд» та послуги із зняття - встановлення бамперу, килимів, ролетів, стяжок та сітки в бампер. Сума сплаченого ПДВ позивачем склала 184 091,32 грн., яку було віднесено позивачем до складу податкового кредиту та сформовано від`ємне значення за результатами звітного періоду.

Отже, досліджуючи акт перевірки, суд встановив, що згідно податкової накладної, яку було зареєстровано в ЄДРПН, позивач придбав у контрагентів - постачальників автомобіль марки «Волфсваген», автомобільні запчастини та послуги. Сума ПДВ за результатами проведених господарських операцій склала 292 860,52 грн., яку було віднесено до складу податкового кредиту та сформовано від`ємне значення.

Виходячи з матеріалів справи, суд зазначає, що в листопаді 2017 року, ФОП ОСОБА_1 придбав автомобіль марки «Волфсваген», автозапчастини та послуги у контрагентів - постачальників: ТОВ «Авангард Миколаїв» та ТОВ «АДРІЯ». Сума ІІДВ за результатами проведених господарських операцій склала 28683,67 грн., яку було віднесено до складу податкового кредиту та сформовано від`ємне значення за результатами звітного періоду.

Таким чином, суд аналізуючи акт перевірки та наявні докази у справі, приходить до висновку, що позивач в межах визначеного виду економічної діяльності та господарської діяльності, у вказаному вище періоді проводив господарські операції з придбання товару та послуг, з метою їх використання в господарській діяльності. Крім того, суд звертає увагу, що факт їх використання в господарській діяльності позивача відповідачем (перевіркою) не заперечується. Висновок перевіряючих щодо завищення від`ємного значення, на думку суду, формується лише з точки зору на віднесення витрат позивачем на придбання наведених вище товарів та послуг до складу витрат.

Відповідно до пп. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПК України, які набули чинності з 01 січня 2017 року, фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів. Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення як земельні ділянки, об`єкти житлової нерухомості, легкові та вантажні автомобілі.

Отже, витрати на утримання вантажного або легкового автомобіля, до складу витрат включати заборонено.

В той же час, заборона на витрати на утримання легкових і вантажних автомобілів жодним чином не впливає на ПДВ.

Згідно з п.п. «а» п. 198.1 ПК України в податковий кредит включаються суми ПДВ, сплачені при купівлі товарів або послуг. На цій підставі в податковий кредит і слід поставити ПДВ, сплачений при купівлі автомобілів, запчастин, послуг СТО з ремонту або техобслуговування автомобілів і т.д.

При цьому, якщо автомобіль використовується в господарській діяльності підприємця і для здійснення оподатковуваних ПДВ операцій, то підстави для застосування п. 198.5 ст. 198 ПК України просто відсутні.

У відповідності до приписів підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у том)' числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами передбаченими пунктом 201.1 1 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку па віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Отже, підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, а датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Щодо заборони на включення витрат на утримання вантажного або легкового автомобіля до складу витрат підприємця, суд зазначає наступне.

З огляду на п.п. 177.4.5. п. 177.4 ст. 177 ПК України, не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації, витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Як вже зазначалось вище, позивачем в перевіряємому періоді було придбано автозапчастини та послуги, які не є засобами подвійного призначення в розумінні норми ст. 177 ПК України.

З приводу самого терміну «утримання», то ПК України не надає його визначення. В співвідношенні до автомобілів, даний термін слід розуміти з огляду на Правила експлуатації колісних транспортних засобів, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 26.07.2013 р. № 550. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1453/23985 від 22.08.2013 року.

Згідно п.п. 26 п.6 вказаного Положення вбачається, що утримання транспортного засобу - забезпечення державної реєстрації, дотримання умов безпечності технічного та санітарного стану, проведення обов`язкового технічного контролю, своєчасного виконання технічного обслуговування і ремонту, охорони, передання транспортного засобу та його швидкозношуваних складників на утилізацію або видалення відповідно до законодавства.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 27/4248 від 19.01.2000 року, до складу витрат віднесено зокрема, витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення (п. 15.4 п 15).

Отже, утримання транспортного засобу полягає в його державній реєстрації, технічному контролі, обслуговуванні, ремонту, охорони тощо, а виграти складаються зокрема, з утримання та експлуатації.

Підсумовуючи наведене вище, норми пп. 177.4.5 і 177.4.6 ст. 177 ПК України в співвідношенні з бухгалтерськими стандартами та правилами експлуатації транспортних засобів, дозволяють віднесення до складу витрат підприємця, витрати на поліпшення основних засобів, забезпечення їх експлуатації.

Таким чином, придбання автомобільних запчастин (шини, масло, тощо), проведення їх установки не може вважатись утриманням основних засобів, а сам товар та послуги не є основним засобом подвійного призначення в розумінні податкового законодавства.

Отже, суд вважає, щопридбання автомобіля в господарській діяльності позивача було вчинено в межах його економічної діяльності, метою якої є подальший перепродаж та отримання прибутку від такої операції. На думку суду, перевіряючими не було з`ясовано того факту, що придбаний в жовтні 2017 року автомобіль марки «Волфсвагеп» у контрагента - постачальника ГОВ «Порше Лізинг Україна» вартістю 1705275,00 грн., в тому числі ПДВ 284 212,50 грн. не був призначений до експлуатації та відразу був виставлений на продаж з урахуванням націнки.

Наведені обставини виключають можливість віднесення даного транспортного засобу до основного засобу подвійного призначення, оскільки мета такої господарської операція відповідає економічній діяльності ФОП ОСОБА_1 .

З огляду на викладене вище, суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення- рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень, не довів перед судом правомірність прийнятих ним рішень та не надав суду жодного доказу підтвердження правомірності своїх дій.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 158- 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області () форми «Р» від 08.01.2019 року № 6 про заниження податкових зобов`язань з ПДВ за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 рік на загальну суму 182 331,38 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області () та форми «В4» від 08.01.2019 року № 6 про завищення значення рядку 19 «Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) періоду» та рядку 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду» за період з 01.01.2017 року по 31.10.2017 рік на загальну суму 339 360,30 грн.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 6128,57 грн., сплачений квитанцією № N1DL037888 від 04.02.2019р.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов