Справа № 560/4420/18
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4420/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

10 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року (ухвалене у м. Хмельницькому 11 лютого 2019 року о 11:39, повний текст якого виготовлено 15 лютого 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.10.2018 №.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 11 квітня 2018 року, подав заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування другої групи 12 квітня 2018 року, зареєстрований платником єдиного податку другої групи з травня 2018 року, а тому відповідно до пункту 297.4 статті 297 Податкового кодексу України період для нарахування та сплати авансових внесків по єдиному податку наступає з 01 червня 2018 року. Також позивач вказав на: порушення відповідачем порядку розгляду його первинної скарги на податкове повідомлення-рішення від 09.10.2018 №; порушення відповідачем вимог пп. 12.3.4, 12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України, адже Смотрицька сільська рада не приймала рішень про встановлення ставок єдиного податку на 2017 та 2018 роки про що свідчить не оприлюднення такої інформації, тому при нарахуванні єдиного податку необхідно було використовувати мінімальну ставку - 10%; відсутність висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості нарахування контролюючим органом ставки єдиного податку у розмірі 15 відсотків.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зазначив, що позивач перейшов на спрощену систему оподаткування в квітні 2018 року, а тому з травня 2018 року вважається платником єдиного податку, тобто зобов`язаний сплатити єдиний податок за травень 2018 року. Камеральною перевіркою (акт №001209/22-01-51-06/ від 09.10.2018) встановлено несвоєчасну сплату авансових внесків єдиного податку за травень, червень, липень, серпень 2018 року по терміну сплати 20.05.2018, 20.06.2018, 20.07.2018, 20.08.2018.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець 12 квітня 2018 року.

Основними видами господарської діяльності позивача є: 01.46 розведення свиней.

Згідно із витягу з Реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 01.05.2018 перейшов на спрощену систему оподаткування, платник єдиного податку 2 групи, ставка єдиного податку - 15% мінімальної заробітної плати.

Працівником Дунаєвецького управління ГУ ДФС у Хмельницькій області проведена камеральна перевірка позивача з питання несвоєчасної сплати авансових внесків по єдиному податку за травень, червень, липень, серпень 2018 року.

За результатами перевірки складено акт №001209/22-01-51-06/ від 09.10.2018.

В ході перевірки встановлено порушення позивачем строку сплати грошового зобов`язання з єдиного податку в сумі 2233,84 грн за травень, червень, липень, серпень 2018 року на 1111 календарних днів.

На підставі акту перевірки, відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 09.10.2018 року №, яким відповідно до статті 122 глави 11 розділу II Податкового кодексу України за затримку на 1111 календарних днів сплати грошового зобов`язання, авансових внесків єдиного податку в сумі 2233,84 грн, зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 50%, в сумі 1116, 92 грн.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку.

Листом від 09.11.2018 №211/22-01-51-06-23, керуючись статтею 56 Податкового кодексу України та пунктом 4 розділу VIII Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 №916, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2015 за №1617/28062, із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2016 №846 Дунаєвецьке управління Головного управління ДФС у Хмельницькій області залишив скаргу позивача від 06.11.2018 за №4959/ФОП на рішення Дунаєвецького управління Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 09.10.2018 за № без розгляду у зв`язку із недотриманням встановленої процедури та порядку оскарження.

19.11.2018 позивач оскаржив рішення Дунаєвецького управління ГУ ДФС у Хмельницькій області від 09.11.2018 №211/22-01-51-06-23 про залишення скарги без розгляду до Державної фіскальної служби України.

Листом від 11.12.2018 №К/99-99-11-05-01-14 Державна фіскальна служба України, керуючись главою 4 Податкового кодексу України, скаргу позивача на податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області від 09.10.2018 № - залишила без розгляду у зв`язку із порушенням законодавчо встановленого 10 - денного терміну для подання скарги.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення від 09.10.2018 № протиправним, а тому звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що висновки відповідача про порушення позивачем строку сплати грошового зобов`язання з єдиного податку в сумі 2233,84 грн за травень, червень, липень, серпень 2018 року на 1111 календарних днів знайшли підтвердження в ході судового розгляду справи, а позивачем не доведено протилежного. Також відповідачем дотримано порядку проведення перевірки.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Статтею 29 Податкового кодексу України передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Відповідно до пункту 293.1 статті 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (пункт 293.2 статті 293 Податкового кодексу України).

Згідно п.295.1 ст.295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Встановлено, що позивач сплачував авансові платежі 19.06.2018, 17.07.2018 та 21.08.2018, адже вважає, що був зобов`язаний сплачувати авансові платежі з червня 2018 року.

Водночас, відповідач вважає, що позивач був зобов`язаний сплачувати авансові платежі починаючи з травня 2018 року. Тобто, позивач сплатив авансові платежі за травень 2018 року - 19.06.2018, за червень 2018 року - 17.07.2018, за липень 2018 року - 21.08.2018, за серпень 2018 року - 21.08.2018. Отже, позивач сплачував авансові платежі із порушенням позивачем строків, передбачених п.295.1 ст.295 ПК України у зв`язку із чим прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець 12.04.2018 та 26.04.2018 з починаючи 01.05.2018 обрав спрощену систему оподаткування, платник єдиного податку 2 групи, ставка єдиного податку - 15% мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.294.3 ст.294 ПК України для суб`єктів господарювання, які перейшли на сплату єдиного податку із сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, що настає за наступним податковим (звітним) кварталом, у якому особу зареєстровано платником єдиного податку, і закінчується останнім календарним днем останнього місяця такого періоду.

Згідно п.294.4 ст.294 ПК України для зареєстрованих в установленому порядку фізичних осіб - підприємців, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому особу зареєстровано платником єдиного податку.

Оскільки позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та як платник єдиного податку у квітні 2018 року перший податковий (звітний) період починається з 01.05.2018.

Таким чином, суд вважає, що позивач, в порушення п.295.1 ст.295 ПК України, сплатив авансові платежі з єдиного податку за травень 2018 року - 19.06.2018, за червень 2018 року - 17.07.2018, за липень, серпень 2018 року - 21.08.2018.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

У зв`язку із наявністю недоїмки за травень 2018 року, кожного наступного місяця, відбувалось нарахування єдиного податку у розмірі 744, 60 грн та його сплата у сумі 745 грн, яка в першу чергу зараховувалась як сума податкового боргу, а вже потім - як сплата єдиного податку.

Пунктом 122.1 статті 122 Податкового кодексу України, визначено, що несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Позивач вказує на порушення відповідачем вимог пп. 12.3.4, 12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України, адже Смотрицька сільська рада не приймала рішень про встановлення ставок єдиного податку на 2017 та 2018 роки про що свідчить не оприлюднення такої інформації, тому при нарахуванні єдиного податку необхідно було використовувати мінімальну ставку - 10%.

Відповідно до пп. 12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно пп. 12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Відповідно до п.293.7 ст.293 ПК України у разі здійснення платниками єдиного податку першої і другої груп господарської діяльності на територіях більш як однієї сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, застосовується максимальний розмір ставки єдиного податку, встановлений цією статтею для відповідної групи таких платників єдиного податку.

Встановлено, що рішенням другої позачергової сесії Смотрицької селищної ради від 16.02.2018 №3-2/2018 встановлено ставку єдиного податку 2 групи за видом господарської діяльності 01.46 розведення свиней - 20%. При цьому, Смотрицька селищна рада створена як орган Смотрицької селищної об`єднаної територіальної громади у 2017 році.

Позивач здійснював господарську діяльність як платник єдиного податку другої групи на території Смотрицької селищної об`єднаної територіальної громади, а тому з огляду на п.293.7 ст.293 ПК України застосовується максимальний розмір ставки єдиного податку - 20%.

Посилання позивача на порушення порядку проведення перевірки та розгляду його скарг суд не враховує, адже предметом спору у даній справі є обґрунтованість застосування до позивача штрафних санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням, а не правомірність дій посадових осіб контролюючого органу під час проведення перевірки та оформлення її результатів чи розгляді скарг позивача.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Смілянець Е. С.