Справа № 420/2781/19
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2781/19
УХВАЛА

10 травня 2019 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Єфіменко К.С., розглянувши в порядку ч.1 ст.154 КАС України заяву представника позивача про забезпечення позовних вимог по справі від 07.05.2019 року (вхідний №16394/19) за адміністративним позовом Спільного підприємства “Солінг” (вул.Балтська дор.,42, м.Одеса, 65069) до Управління культури, національностей, релігії та охорони об’єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації (вул..Канатна,83,м.Одеса,65107) про визнання протиправним та скасування рішення управління культури, національностей, релігії та охорони об’єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, оформлене приписом від 16.04.2019 року за №01-12/29,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 03 травня 2019 року надійшов адміністративний позов Спільного підприємства “Солінг” (вул.Балтська дор.,42, м.Одеса, 65069) до Управління культури, національностей, релігії та охорони об’єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації (вул..Канатна,83,м.Одеса,65107) про визнання протиправним та скасування рішення управління культури, національностей, релігії та охорони об’єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, оформлене приписом від 16.04.2019 року за №01-12/29.

Ухвалою суду від 07.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження.

Представником позивача 07.05.2019 року до суду була подана заява (вхідний №16394/19) про забезпечення позовних вимог шляхом: зупинення дії рішення Управління культури, національностей, релігії та охорони об’єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, оформлене приписом від 16.04.2019 року за №01-12/29 до набрання законної сили судового рішення по цій справі.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача вказує на те, що Відповідач прийняв оскаржуване рішення та заборонив будь - які роботи на території земельної ділянки, розташованої по вул.Преображенській, 24 в м.Одесі, яка перебуває в орендному користуванні СП «Солінг», за відсутності будь-яких об'єктивних підстав, посилаючись лише на витяг з єдиного реєстру прав на нерухоме майно.

Разом з цим, СП «Солінг» з метою благоустрою території Літнього театру, яка тривалий час не використовувалася з причин, незалежних від волі СП «Солінг» (організовані протиправні акції, внаслідок яких знищено частину споруд Літнього театру, що підтверджується витягом з ЄРДР; знесення воріт театру, через що відкрито доступ необмеженого кола осіб на територію та створено підґрунтя для її засмічення), вжито заходи для розроблення відповідного проекту, який на даний час перебуває в стадії реалізації.

Зокрема, рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №123 від 28.03.2019 затверджено проект благоустрою Літнього театру, реалізацію якого здійснює ТОВ «Літній театр», з яким СП «Солінг» укладено договір оренди майна Літнього театру.

Вказаним проектом не передбачається будь-яке капітальне будівництво, а лише відновлення зруйнованих внаслідок протиправних дій «активістів» споруд та благоустрій прилеглої території у строк до 01.06.2019 року. Саме внаслідок протиправного рішення Управління, реалізація заходів з благоустрою Літнього театру перебуває під загрозою зриву, що призведе до фінансових та репутаційних втрат як для власника майна - СП «Солінг», так і органів місцевої влади.

Ураховуючи, що таким рішенням відповідач через грубе ігнорування вимог Закону намагається будь-яким шляхом зупинити законні дії позивача, невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди не лише праву СП «Солінг» на користування власністю, а й правам інших членів територіальної громади м. Одеси.

Оцінивши обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Заходи забезпечення адміністративного позову вживаються у разі наявності таких обставин:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулась до суду , такими рішеннями, дією або бездіяльністю.

У кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, суд має встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Щодо наявності чи відсутності ознак явної протиправності оскаржуваного рішення.

Суд вважає, що рішення Управління культури, національностей, релігії та охорони об’єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, оформлене приписом від 16.04.2019 року за №01-12/29 має ознаки явної протиправності з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні службові й посадові особи повинні діяти порядком та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Приймаючи оскаржений припис від 16.04.2019 року Управління культури, національностей, релігії та охорони об’єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації реалізовувало функції державного нагляду в сфері захисту об’єктів культурної спадщини у відповідності до положень Закону України «Про захист об’єктів культурної спадщини» (зокрема, ст.30 цього Закону, яка надає право органи охорони об’єктів культурної спадщини вносити приписи щодо зупинення робіт та діяльності з метою збереження об’єктів культурної спадщини).

Разом з тим, представником позивача до позову подане рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 11.04.2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018 року по справі №826/16335/17, якими було встановлено, що стосовно доводів позивача щодо порушення його прав та інтересів внаслідок прийняття Міністерством культури України рішення про внесення змін в облікову документацію пам'ятки культурної спадщини місцевого значення - «Міський сад», до меж пам'ятки культурної спадщини місцевого значення - «Міський сад», розташованого по вул. Дерибасівській у місті Одесі включено «Літній театр», розташований по вул. Преображенській,24 у місті Одесі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Споруди колишнього Літного театру належать на праві власності СП «Солінг», а земельну ділянку під ними передано в установленому законом порядку рішенням Одеської міської ради в оренду СП «Солінг» для їх обслуговування. Відповідно до частини першої ст.13 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08 червня 2000 року №1805-III (із змінами і доповненнями) об'єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1760 затверджено «Порядок визначення категорій пам'яток для занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України» (із змінами і доповненнями), якою визначено, що об'єкти культурної спадщини заносяться до Державного реєстру нерухомих пам'яток України за рішенням Міністерства культури (щодо об'єктів місцевого значення) на підставі відповідної облікової документації, яка включає облікову картку або паспорт, коротку історичну довідку, акт технічного стану та матеріали фотофіксації сучасного стану. Міністерством культури України прийнято в 2008 році за результатами опрацювання поданої органом охорони культурної спадщини Одеської області документації, яка стосувалася пам'ятки місцевого значення «Міський сад», у т.ч. генеральний план (ситуаційну схему), виконаний в 1866 році, фотофіксацію 2002 року, прийнято рішення про включення цього об'єкту до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, межі якої не включають ані споруди «Літнього театру», які належать з 2003 року СП «Солінг» на праві власності, ані територію, на якій вони розташовані. Наказом Міністерства культури і туризму України від 20 червня 2008 року № 728/0/16-08 затверджено Історико-архітектурний опорний план проекту зон охорони та визначення меж історичних ареалів міста Одеси, згідно графічної частини якого визначено межі пам'ятки місцевого значення «Міський сад», до яких територія та споруди «Літнього театру» також не ввійшли. Міністерством культури України та іншими органами не приймались будь-які нормативно-правові акти чи індивідуальні акти, якими б вносилися зміни або скасовувалися вищевказані рішення та наказ Міністерства культури України, якими встановлено статус та межі пам'ятки місцевого значення «Міський сад».

Тобто, вказаними судовими рішеннями, встановлено, що об’єкти нерухомого майна СП «Солінг», розташовані на території «Літнього театру» не входять до складу та меж пам'ятки місцевого значення «Міський сад».

Вказані судові рішення набрали законної сили 10.07.2018 року та відповідно до положень ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» повинні виконуватись усіма підприємствами, установами та організаціями і громадянами.

Однак, в оскаржуваному позивачем приписі від 16.04.2019 року не наведено того, що з 10.07.2018 року змінилось правове регулювання чи статус території та споруд «Літнього театру», а це свідчить про те, що відповідач можливо застосував владні функції (обмеження) щодо охорони об’єктів культурної спадщини до майна позивача, яке не підпадає під дію регулювання Закону України «Про охорону об’єктів культурної спадщини», та, відповідно до цього майна позивача не можуть бути застосовані обмеження, які має право застосовувати орган охорони об’єктів культурної спадщини у відповідності до ст.30 цього ж Закону.

У справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Окрім цього, суд погоджується з позицією представника позивача про те, що Відповідач прийняв оскаржуване рішення та заборонив будь - які роботи на території земельної ділянки, розташованої по вул.Преображенській, 24 в м.Одесі, яка перебуває в орендному користуванні СП «Солінг», за відсутності будь-яких об'єктивних підстав, посилаючись лише на витяг з єдиного реєстру прав на нерухоме майно.

СП «Солінг» з метою благоустрою території Літнього театру, яка тривалий час не використовувалася з причин, незалежних від волі СП «Солінг» (організовані протиправні акції, внаслідок яких знищено частину споруд Літнього театру, що підтверджується витягом з ЄРДР; знесення воріт театру, через що відкрито доступ необмеженого кола осіб на територію та створено підґрунтя для її засмічення), вжито заходи для розроблення відповідного проекту, який на даний час перебуває в стадії реалізації.

Зокрема, рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №123 від 28.03.2019 затверджено проект благоустрою Літнього театру, реалізацію якого здійснює ТОВ «Літній театр», з яким СП «Солінг» укладено договір оренди майна Літнього театру.

Вказаним проектом не передбачається будь-яке капітальне будівництво, а лише відновлення зруйнованих внаслідок протиправних дій «активістів» споруд та благоустрій прилеглої території у строк до 01.06.2019 року. Саме внаслідок оскаржуваного рішення Управління, реалізація заходів з благоустрою Літнього театру перебуває під загрозою зриву, що призведе до фінансових та репутаційних втрат як для власника майна - СП «Солінг», так і органів місцевої влади.

Вказані обставини свідчать про наявність підстав, встановлених ч.2 ст.150 КАС України, для застосування заходів попереднього судового захисту та є достатніми для того, щоб суд застосував заходи попереднього судового захисту прав особи, яка звернулась за судовим захистом у вигляді зупинення дії оскаржуваного акту Управління культури, національностей, релігії та охорони об’єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації до набрання законної сили судового рішення по справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.150,151,154 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позовних вимог від 07.05.2019 року (вхідний №16394/19) задовольнити.

Зупинити дію рішення (припису) Управління культури, національностей, релігії та охорони об’єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації від 16.04.2019 року за №01-12/29 до набрання законної сили судового рішення по цій справі.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню у встановленому законом порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до П’ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання ухвали в порядку, визначеному п.15.5 Перехідних положень КАС України, але оскарження не зупиняє негайного виконання ухвали та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Єфіменко К.С.