Справа № 440/907/19
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/907/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Гнітько О.О.,

позивача - ОСОБА_2 ,

представника позивача - Прасол Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2019 року ОСОБА_2 /надалі - позивач; ОСОБА_2 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /надалі - відповідач; ГУ ПФУ в Полтавській області/ про:

- скасування рішення Комісії №30 від 27.12.2018 з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умова;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області включити ОСОБА_2 до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці період роботи з 05 червня 1985 року по 14 листопада 1994 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_2 звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області з проханням виконати рішення суду, та повторно розглянути заяву від 06.02.2018 про підтвердження стажу роботи за період з 05.06.1985 по 14.11.1994 з урахуванням висновків суду у справі №1640/2833/18. Однак, рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах №30 від 27.12.2018 ОСОБА_2 відмовлено у підтвердженні роботи, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.06.1985 по 14.11.1994, з огляду на те, що за наданими документами підприємство не визначено ліквідованим без визначення правонаступника. Позивач вважає, що вказане рішення відповідача є незаконним, оскільки відповідачу надано необхідні документи, у тому числі, і витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб №544В/2017 від 07.12.2017, згідно якого ТОВ "Евенкійське бурове підприємство" припинено 02.12.2016 у зв`язку з ліквідацією на підставі арбітражного суду про завершення конкурсного провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/907/19, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10:00 16 квітня 2019 року, витребувано докази від відповідача /а.с. 2-4/.

04 квітня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву /а.с. 72/, у якому представник ГУ ПФУ в Полтавській області просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що після проведеного аналізу наданих документів Комісією при ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення від 27.12.2018 № 30 про відмову ОСОБА_2 в підтвердженні роботи, передбаченої підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період з 05.06.1985 по 14.11.1994, оскільки не підтверджено припинення правонаступництва основного підприємства ВАТ "Єнисейнафтогаз" чи його ліквідацію.

Протокольними ухвалами суду витребувано докази від позивача та з метою витребування додаткових доказів на підставі ч. 2 ст. 223 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено перерву у судовому засіданні до 10:00 08 травня 2019 року.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 08 травня 2019 року повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки у судове засідання 08 травня 2019 року не повідомив.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 2 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість продовження розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

06.02.2018 позивач звернувся до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах /надалі - Комісія/ із заявою про підтвердження стажу роботи /а.с. 55/, в якій просив розглянути заяву про підтвердження стажу роботи на посадах, дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років за період з 05.06.1985 по 14.11.1994 на посаді слюсаря по ремонту бурового обладнання, до якої додано, зокрема, такі документи: довідку з Єдиного державного реєстру про ліквідацію підприємства, установи, організації без визначення правонаступника, трудову книжку /а.с. 56-59/, довідку про заробітну плату, копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про підтвердження стажу роботи Комісією прийнято рішення від 14.03.2018 № 30 /а.с. 52-54/, яким вирішено відмовити ОСОБА_2 в підтвердженні роботи, передбаченої підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.06.1985 по l4.11.1994.

Не погодившись із вказаним рішенням Комісії від 14.03.2018 № 30, позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 у справі №1640/2833/18, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ), до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ), Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Гоголя, 107, м. Миргород, Полтавська область, 37600, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 14.03.2018 № 30. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 06.02.2018 про підтвердження стажу роботи за період з 05.06.1985 по 14.11.1994 з урахуванням висновків суду у даній справі. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області () на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) /а.с. 79-85/.

27.12.2018 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою (вх.№16133/16 від 27.12.2018), у якій просив повторно розглянути на Комісії заяву ОСОБА_2 від 06 лютого 2018 року про підтвердження стажу роботи за період з 05.06.1985 по 14.11.1994, з врахуванням висновків Полтавського окружного адміністративного суду, зазначеного в рішенні від 25.10.2018 /а.с. 39/.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 06.02.2018 про підтвердження стажу роботи Комісією при ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення від 27.12.2018 № 30 /а.с. 36-38/, яким вирішено відмовити ОСОБА_2 в підтвердженні роботи, передбаченої п.п. 2 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.06.1985 по l4.11.1994. Підставою відмови зазначено, що за наданими документами підприємство не визначено ліквідованим без визначення правонаступника. Крім того, в обґрунтування відмови у оскаржуваному рішенні від 27.12.2018 № 30 зазначено про те, що висновок суду щодо застосування Порядку проведення атестації робочих місць від 21.08.1992 №442 є хибним.

Не погодившись з рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах №30 від 27.12.2018, позивач звернувся до суду даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 30 від 27 грудня 2018 року про відмову ОСОБА_2 в підтвердженні роботи, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05 червня 1985 року по 14 листопада 1994 року, суд дійшов наступних висновків.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV /надалі - Закон № 1058-IV/ розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеного закону постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктами 1 та 2 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 цього Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 р. N 18-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 р. за N 1231/13105 /надалі - Порядок №18-1/.

Відповідно до пункту 3 Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

Пунктом 6 Порядку № 18-1 встановлено, що основними завданнями Комісії , зокрема, розгляд заяв про підтвердження стажу роботи (додаток 1) та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку.

Пунктом 11 Порядку № 18-1 передбачено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 18-1 Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління, приймають документи, необхідні для підтвердження стажу роботи, перевіряють правильність їх оформлення, відповідність викладених у них відомостей про заявника даним паспорта та документам про стаж, фіксують та засвідчують виявлені розбіжності та не пізніше трьох робочих днів з дня надходження заяви про підтвердження стажу роботи направляють до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 18-1 Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, а також повідомляють заявника про прийняте рішення.

Судом встановлено, що 06.02.2018 позивач звернувся до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах /надалі - Комісія/ із заявою про підтвердження стажу роботи /а.с. 55/, в якій просив розглянути заяву про підтвердження стажу роботи на посадах, дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років за період з 05.06.1985 по 14.11.1994 на посаді слюсаря по ремонту бурового обладнання.

До вказаної заяви позивачем додано, зокрема, такі документи: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом на 07.12.2017 /а.с. 60-62/ щодо ТОВ "Евенкійське бурове підприємство", яке припинено 02.12.2006, номер запису 574; копію трудової книжки позивача від 01.04.1985 серії НОМЕР_4 /а.с. 56-59/; архівні довідки про заробітну плату ОСОБА_2 , працювавшого в Туринський нафтогазорозвідувальній експедиції (сел. Тура) від 22.06.2018 № 301 за період з червня 1985 по січень 1990 /а.с. 63-64/ та від 22.06.2018 № 302 за період з січня 1991 по листопад 1994 /а.с. 65-66/; архівну довідку від 22.06.2017 № 300 про трудовий стаж ОСОБА_2 , працювавшего в Туринський нафтогазорозвідувальній експедиції /а.с. 68-69/; архівну довідку від 09.10.2017 № 463 із зазначенням відомостями про перейменування та перетворення Туринської нафтогазорозвідувальної експедиції /а.с. 70/.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про підтвердження стажу роботи Комісією прийнято рішення від 14.03.2018 № 30 /а.с. 52-54/, яким вирішено відмовити ОСОБА_2 в підтвердженні роботи, передбаченої підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.06.1985 по l4.11.1994.

Не погодившись із вказаним рішенням Комісії від 14.03.2018 № 30, позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 у справі №1640/2833/18, яке набрало законної сили 10.12.2018, адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ), до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ), Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Гоголя, 107, м. Миргород, Полтавська область, 37600, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 14.03.2018 № 30. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 06.02.2018 про підтвердження стажу роботи за період з 05.06.1985 по 14.11.1994 з урахуванням висновків суду у даній справі. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області () на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) /а.с. 79-85/.

27.12.2018 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою (вх.№16133/16 від 27.12.2018), у якій просив повторно розглянути на Комісії заяву ОСОБА_2 від 06 лютого 2018 року про підтвердження стажу роботи за період з 05.06.1985 по 14.11.1994, з врахуванням висновків Полтавського окружного адміністративного суду, зазначеного в рішенні від 25.10.2018 /а.с. 39/.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 06.02.2018 про підтвердження стажу роботи Комісією при ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення від 27.12.2018 № 30 /а.с. 36-38/, яким вирішено відмовити ОСОБА_2 в підтвердженні роботи, передбаченої п.п. 2 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.06.1985 по l4.11.1994.

У оскаржуваному рішенні зазначено, що відповідно до трудової книжки від 01.04.1985 р. ОСОБА_2 працював з 05.06.1985 слюсарем по ремонту бурового обладнання, з 01.04.1987, технологом, з 01.01.1988, механіком, з 01.08.1988 старшим механіком в Туринській нафторозвідувальній експедиції, а з 14.11.1994 звільнений. За випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб припинена державна реєстрація з 02.12.2006 р. ТОВ "Евенкійське бурове підприємство" у зв`язку з визнанням її банкрутом. За архівною довідкою від 09.10.2017 р. № 463, виданою філією (архівосховища) с. Байкит МКУ "Евенкійський архів" Евенкійського муніципального району Красноярського краю, в документах фонду Р-27 ТОВ ("Евенкійське бурове підприємство") за 1977-2005 роки містяться такі відомості про перейменування та перетворення Туринської нафтогазорозвідувальної експедиції: 01.06.1977 - проведено перебазировку Єнісейської нафтогазорозвідувальної експедиції із с. Тасеево в п. Туру (наказ від 20.04.1997 №76 по тресту "Красноярськнафтогазрозвідка"); 01.01.1978 - перейменовано Єнісейську нафтогазорозвідувальну експедицію, що базується в сел. Тура Евенкійського національного округу Красноярського краю, в Туринську нафтогазорозвідувальну експедицію (наказ від 05.10.1997 р.№ 683 Міністерства геології РСФСР, наказ від 13.10.1977 № 184-к по тресту "Красноярськнафтогазрозвідка"); 01.04.1996 - передано структурний підрозділ Туринська нафтогазорозвідувальна партія - до складу Евенкійського управління бурових робіт (наказ від 20.03.1996 №26 АТВТ "Єнисейнафтогаз"); 10.12.1999 - в цілях об`єднання всіх архівних документів колишніх співробітників "Єнисейнафтогаз", в різний час працювавших на території Евенкійського АТ, підготувати та здійснити передачу архіву за встановленою формою в ТОВ "Евенкійське бурове підприємство" ВАТ "Єнисейнафгогаз" (наказ від 03.12.1999 № 90 ВАТ "Єнисейнафтогаз"). 01.05.2005 р. - припинено виробничу і господарську діяльність ТОВ "Евенкійське бурове підприємство" (наказ від 29.04.2005 №1 по ТОВ "Евенкійскому буровому підприємству" ВАТ "Єнисейнафтогаз". Оскільки не підтверджено припинення правонаступництва основного підприємства ВАТ "Єнисейнафтогаз" чи його ліквідацію, підстави для підтвердження пільгового стажу роботи згідно пункту 1 Порядку Комісією відсутні.

В якості підстави відмови у оскаржуваному рішенні зазначено, що за наданими документами підприємство не визначено ліквідованим без визначення правонаступника. Крім того, в обґрунтування відмови у оскаржуваному рішенні від 27.12.2018 № 30 зазначено про те, що висновок суду щодо застосування Порядку проведення атестації робочих місць від 21.08.1992 №442 є хибним.

У ході розгляду даної справи судом встановлено, що юридична особа Єнисейське відкрите акціонерне товариство з розвідки та видобування нафти і газу (скорочене найменування - ВАТ "Єнисейнафтогаз") припинено (ліквідація юридичної особи у зв`язку із завершенням конкурсного провадження у справі про банкрутство) запис №031 внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб 23.12.2013, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, сформованою Міжрайонною інспекцією Федеральної податкової служби №23 по Красноярському краю 08.04.2019 за №88В/2019, копія якої наявна у матеріалах справи /а.с. 93-95/.

Юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Евенкійське бурове підприємство" припинено (ліквідація юридичної особи на підставі ухвали арбітражного суду про завершення конкурсного провадження), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, сформованою Міжрайонною інспекцією Федеральної податкової служби №10 по Красноярському краю 07.12.2017 за №544В/2017, копія якої наявна у матеріалах справи /а.с. 60-62/.

Суд зауважує, що пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 р. N 18-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 р. за N 1231/13105, встановлено, що Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління, та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи.

Однак, відповідач у порушення наведеної норми права не надав заявникові ОСОБА_2 жодної допомоги у зборі необхідних документів, натомість, відповідач протиправно ухилився від розгляду заяви позивача від 06.02.2018 по суті, посилаючись на те, що за наданими документами підприємство не визначено ліквідованим без визначення правонаступника.

Щодо доводів відповідача у оскаржуваному рішення про те, що сформований висновок суду у судовому рішенні у справі №1640/2833/18 від 25.10.2018 щодо застосування Порядку проведення атестації робочих місць від 21.08.1992 №442 є хибним, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) від 19 лютого 2009 року зазначив, право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява №28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду.

Суд зауважує, що принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права.

Отже, відповідач, поставивши у оскаржуваному рішенні під сумнів рішення суду, яке набрало законної сили, порушив принцип юридичної визначеної, який є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення № 30 від 27 грудня 2018 року про відмову ОСОБА_2 в підтвердженні роботи, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05 червня 1985 року по 14 листопада 1994 року прийнято Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та недобросовісно, тобто без наміру щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, а відтак оскаржуване рішення є неправомірним.

З огляду на вищевикладене, та враховуючи, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, суд вважає за необхідне відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог про скасування рішення, натомість, визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 30 від 27 грудня 2018 року про відмову ОСОБА_2 в підтвердженні роботи, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05 червня 1985 року по 14 листопада 1994 року.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області включити ОСОБА_2 до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці період роботи з 05 червня 1985 року по 14 листопада 1994 року, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд зазначає, що дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

З огляду на вищевикладене, позовна вимога зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області включити ОСОБА_2 до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці період роботи з 05 червня 1985 року по 14 листопада 1994 року, - задоволенню не підлягає.

Разом з тим, враховуючи, що відповідач до цього часу фактично не розглянув по суті заяву ОСОБА_2 від 06 лютого 2018 року про підтвердження стажу роботи за період з 05 червня 1985 року по 14 листопада 1994 року, зокрема, посилаючись у оскаржуваному у даній справі рішенні на те, що ВАТ "Єнисейнафтогаз" не визначено ліквідованим без визначення правонаступника, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту прав ОСОБА_2 вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 06 лютого 2018 року про підтвердження стажу роботи за період з 05 червня 1985 року по 14 листопада 1994 року з урахуванням висновків суду.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 12.03.2019 /а.с. 5/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України /а.с. 30/.

Відтак, оскільки адміністративний позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 205, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 30 від 27 грудня 2018 року про відмову ОСОБА_2 в підтвердженні роботи, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05 червня 1985 року по 14 листопада 1994 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 06 лютого 2018 року про підтвердження стажу роботи за період з 05 червня 1985 року по 14 листопада 1994 року з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повне рішення складено 13 травня 2019 року.

Суддя С.С. Сич