Справа № 822/714/18
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/714/18
РІШЕННЯ

іменем України

13 травня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо призначення пенсії по втраті годувальника за статтею 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому призначити та виплатити позивачу з 05.02.2018 пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" від 16.02.1993 № 3723-ХІІ в розмірі 70% суми заробітної плати померлого годувальника, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеної в довідці від 08.08.2016 № 95.

Ухвалою від 16.02.2018 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 27 березня 2018 Хмельницький окружний адміністративний суд зупинив провадження у адміністративній справі №822/714/18 до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №Пз/9901/23/18 (822/524/18).

Ухвалою від 11.05.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд поновив провадження в адміністративній справі №822/714/18.

Ухвалою від 11.05.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд замінив відповідача - управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з грудня 2016 року отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В грудні 2018 року звернувся до відповідача із заявою про переведення його на пенсію по втраті годувальника за нормами закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993р. за померлого батька, який передбачає право на призначення пенсії членам сім`ї померлого державного службовця у розмірі 70% заробітної плати померлого годувальника. Листом від 07.02.2018 №85/с-12 відповідач відмовив у призначенні йому пенсії по втраті годувальника державного службовця. Вважає відмову протиправною, просить позов задовольнити.

Відповідач 26.02.2018 надав до суду відзив, в якому вказує, що у зв`язку із набуттям чинності закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 (01.05.2016 року) підстав для призначення позивачу пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ немає, оскільки згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ втратив чинність закон України "Про державну службу" №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, а саме якими, визначено право державних службовців на призначення пенсії.

Відповідач вважає, що пенсії відповідно до закону України "Про державну службу" №889-VІІІ призначаються особам, які:

- досягли пенсійного віку (чоловіки - 62 роки, а які народились по 31.12.1954 р. - 61 рік, які народились з 01.01.1955р. по 31.12.1955р. - 61 рік 6 місяців, жінки - відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування");

- мають страховий стаж: чоловіки - 35 років, жінки - 30 років;

- не призначали пенсію відповідно до закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ;

- на день набрання чинності цим законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, або на день набрання чинності законом України "Про державну службу" №889-VІІІ мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01 травня 2016 року.

В задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 з 13.12.2016 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, та отримує пенсію по втраті годувальника - батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Пенсія позивачу призначена згідно з закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Однак, зважаючи на те, що ОСОБА_2 мав стаж державної служби понад 10 років, отримував пенсію по інвалідності за статтею 37 закону України "Про державну службу" позивач у лютому 2018 року звернувся до відповідача з заявою про переведення його на пенсію по втраті годувальника відповідно до закону України "Про державну службу" на підставі довідки про заробітну плату №95 від 08.08.2016р.

У відповідь на вказану заяву відповідач листом від 07.02.18 №25/С-12 відмовив позивачу у призначенні пенсії по втраті годувальника - ОСОБА_2 , згідно з довідки №95 від 08.08.2016 року, оскільки законом України "Про державну службу" №889-VІІ такий вид пенсії не передбачений.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються законом України "Про державну службу" №889-VІІ, який набрав чинності 01.05.2016, статтею 90 якого передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" статтею 37 якого, зокрема, встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" закону України "Про державну службу" № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність закон України "Про державну службу" № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача про неможливість призначення позивачу пенсії по втраті годувальника на підставі статті 37 закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ, оскільки згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ стаття 37 закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ застосовується виключно до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10 і 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" закону України "Про державну службу" №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 закону України "Про державну службу" № 3723-XІI та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" №3723-XІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 закону України "Про державну службу" №3723-XІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" № 3723-XII.

Частиною 10 статті 37 закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ встановлено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 11 зазначеної статті Закону передбачено, що право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Враховуючи те, що на день смерті батько позивача - ОСОБА_2 отримував пенсію по інвалідності призначену відповідно до положень статті 37 закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, то позивач має право на призначення пенсії по втраті годувальника на підставі частини 11 статті 37 закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року.

В ході розгляду справи суд встановив, що позивач звернувшись до відповідача з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника не надав довідку про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), яка є обов`язковою при поданні заяви про призначення пенсії відповідно до закону України "Про державну службу", а її форма затверджена Постановою правління пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до частини 11 статті 37 закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ пенсія по втраті годувальника призначається на умовах, передбачених частиною 10 цього закону.

Умови та порядок призначення пенсії, передбачені частиною 10 статті 37 закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ врегульовані постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14 вересня 2016 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" (далі Порядок №622), якою затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб.

Згідно з пунктом 4 Порядку №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 5 Порядку №622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Довідка № 95 надана позивачем не може бути підставою для призначення пенсії, оскільки не відповідає формі затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від17 січня 2017 року №1-3, та є підставою перерахунку пенсії, а не її призначення.

Тому, відповідач правомірно відмовив у призначені позивачу пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року на підставі довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію № 95 від 08.08.2016р.

Враховуючи вищенаведене, в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.К. Ковальчук