Справа № 1740/2401/18
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/2792/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Іщук Л.П., Попка Я.С.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року, ухвалене суддею Махаринець Д.Є. у м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 1740/2401/18 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Амфі Сіті» до Головного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної і рішення за результатами розгляду скарги, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Рівненській області № 788784/41415424 від 13.06.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної №14 від 30.04.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань розгляду скарг ДФС України № 15551/41415424/2 від 02.07.2018 року про залишення скарги без задоволення, а рішення комісії ДФС Головного управління ДФС у Рівненській області № 788784/41415424 від 13.06.2018 року без змін; зобов'язати Державну фіскальну службу України (Головне управління ДФС у Рівненській області) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 14 від 30.04.2018 року подану ТзОВ «Амфі Сіті».

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуваним рішенням комісії Головного управління ДФС у Рівненській області № 788784/41415424 від 13.06.2018 року, відмовлено у реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних (надалі - ЄРПН) поданої ТзОВ «Амфі Сіті» податкової накладної з підстави ненадання платником податку копій усіх документів, вказаних у пункті 14 Порядку з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 117 (надалі - Порядок №117), а саме первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг. При цьому, як зазначає позивач, на повідомлення відповідача ним подано документи, які підтверджують реальність та матеріальну можливість здійснення операцій за зупиненими податковими накладними, у зв'язку з чим у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у реєстрації податкових накладних. Також, неправомірним позивач вважає і рішення ДФС України про відмову у задоволенні його скарги на рішення комісії Головного управління ДФС у Рівненській області № 788784/41415424 від 13.06.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної з тих підстав, що таке не було надіслане позивачу в порядку передбаченому п. 15 Порядку розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДФС у Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 788784/41415424 від 13.06.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 14 від 30.04.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України № 15551/41415424/2 від 02.07.2018 року про залишення скарги без задоволення, а рішення комісії Головного управління ДФС у Рівненській області без змін.

Зобов'язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 14 від 30.04.2018 року складену та подану товариством з обмеженою відповідальністю «Амфі Сіті».

Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Амфі Сіті» 1762 грн. судових витрат.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Рівненській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Амфі Сіті» 1762 грн. судових витрат.

Не погодившись із цим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, Головне управління ДФС у Рівненській області, яке просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставин справи. Відповідач також зазначає, що комісією ДФС України правомірно прийнято оскаржувані рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, поданих позивачем, оскільки ТзОВ «Амфі Сіті» не надано копій всіх необхідних документів, що підтверджують реальність вчинення господарських операцій, визначених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року № 567.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, судом апеляційної інстанції розглянуто справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи те, що при здійсненні операцій з постачання продукції ПрАТ «Рівнешляхбуд», ТзОВ «Амфі Сіті» склало податкову накладну № 14 від 30.04.2018 року, яку надіслало для реєстрації в ЄРПН.

Як видно з квитанції № 1 про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрація вказаної податкової накладної була зупинена, відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки, податкові накладні відповідають критеріям оцінки ступеня ризику, визначених підпунктом 2.1. пункту 2 Критеріїв ризиковості платника податків. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

Комісія ДФС України 13.06.2018 року прийняла рішення № 788784/41415242, яким відмовила у реєстрації податкової накладної № 14 від 30.04.2018 року, в ЄРПН з підстави: надання платником податків документів, які складені з порушенням законодавства та надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття Комісією рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН. Зокрема, відсутні копії договорів на поставку продукції з Вирівським кар'єром та Новоград-Волинським каменедробильним заводом, рахунки-фактури на придбану та реалізовану продукцію, довіреностей на передачу і приймання товару, як передбачено у договорі поставки з ПАТ «Рівнеавтошляхбуд».

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову в реєстрації податкової накладної є неконкретизованим, відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б ставили під сумнів реальність здійснених позивачем господарських операцій та свідчили б про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або свідчили б про наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків, а також підстав для відмови у реєстрації в ЄРПН податкових накладних.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній з 31 грудня 2017 року) встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Редакція пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України змінена на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07 грудня 2017 року № 2245-VIII (далі - Закон № 2245-VIII).

Пунктом сьомим Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2245-VIII Кабінету Міністрів України доручено до 1 березня 2018 року визначити порядок зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити перегляд та приведення центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

21 лютого 2018 року на виконання вимог Закону № 2245-VIII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою, зокрема, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 117).

Окремими положеннями Порядку № 117 не визначено конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість на підставі пункту 10 цього Порядку зобов'язано Державну фіскальну службу України визначити такі критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України.

На час виникнення та розвитку спірних у цій справі правовідносин критерії ризиковості здійснення операцій були визначені листом Державної фіскальної служби України № 959/99-99-07-18 від 21 березня 2018 року за погодженням з Міністерством фінансів України від 22 березня 2018 року. Критерії погоджено за умови, що вони будуть переглянуті протягом місяця.

Водночас до 25 травня 2018 року був чинним наказ Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі - Наказ № 567).

Наказ № 567 як нормативний правовий акт, що регулює права, свободи й законні інтереси громадян, на виконання вимог статті 117 Конституції України та відповідно до Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 червня 2017 року за № 753/30621.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин та прийняття спірного у цій справі акта індивідуальної дії, хоча й набула чинності змінена редакція пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України у відповідності до вимог якої прийнято Порядок № 117, проте реалізація механізму зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних поставлена у залежність від наявності критеріїв ризиковості господарських операцій. Відповідні критерії у період, що аналізується, одночасно визначалися листом ДФС від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18 та наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567.

Ці акти, визначали критерії ризиковості та передбачали необхідність подання різних за своїм переліком документів, необхідних для підтвердження господарської операції з метою подальшої реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги та позовної заяви, суд апеляційної інстанції враховує, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а, відтак, не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи із системного тлумачення норм права, наведених вище, суд апеляційної інстанції вважає, що наявність повноважень - це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень - це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого, у цій справі, є прийняття рішення, законність якого повинна бути перевірена судом.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов'язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним зупинення реєстрації податкової накладної як передумови прийняття відповідного рішення Комісії, адже у квитанції № 1 вказано критерії ризиковості, визначені виключно листом ДФС від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 02 квітня 2019 року в справі № 822/1878/18.

Так, пункт 6 Критеріїв № 567 містить перелік різних критеріїв оцінки ступеня ризиків, зокрема: 1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 рази більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 % загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється); 2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI ПК України стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі; 3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

Отже, контролюючий орган зобов'язаний у квитанції чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв № 567.

Відповідно до пункту 1 Вичерпного перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних наказу № 567, визначено вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567: 1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством; 2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Тобто, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Зі змісту квитанції № 1 слідує, що контролюючим органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Проте, контролюючим органом, в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16. статті 201 ПК України, не вказано конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом № 567, які є необхідними для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» від 29.03.2017 року № 190 установлено, що комісія ДФС приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податкових накладних/розрахунках коригування, до яких застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу - ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Водночас, відповідно до пропозиції надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН позивач надіслав пояснення та документи на підтвердження реальності господарської діяльності з його контрагентами, які на думку позивача є достатніми.

Однак, в рішенні № 788784/41415424 від 13.06.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 14 від 30.04.2018 року зазначено, що позивачем надано копії документів складені з порушенням законодавства, а так само зазначено надання платником податків копій документів, які не є достатніми для прийняття рішення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що не можуть вважатись слушними твердження податкового органу про ненадання платником податків певних документів чи встановлення недоліків в них, на тій підставі, що такі документи при надісланні повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, не витребовувались податковим органом.

Враховуючи, суперечливість нормативного регулювання, наведене та проаналізоване вище, як підстави застосування презумпції правомірності рішень платника (підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України), а також вимоги принципів правової визначеності та передбачуваності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності зупинення реєстрації податкової накладної товариства та протиправності рішення податкового органу від 13 червня 2018 року № 788784/41415424 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ДФС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 14 від 30.04.2018 року, слід зазначити, що, відповідно до підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 ПК України, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Водночас, відповідно до пунктів 19, 20 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду).

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, оскільки рішення про відмову у реєстрації податкової накладної підлягає скасуванню, то, відповідно, з урахуванням положень частини другої статті 9 та частини другої статті 245 КАС України, підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201, пункту 201.10 статті 201 ПК України, пунктів 19, 20 Порядку № 1246, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині зобов'язання ДФС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 14 від 30.04.2018 року, подану товариством з обмеженою відповідальністю «Амфі Сіті».

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 16 квітня 2019 року в справі № 826/10649/17.

При цьому, не підлягає задоволенню вимога про визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань розгляду скарг ДФС України № 15551/41415424/2 від 02.07.2018 року про залишення скарги без задоволення, а рішення комісії ДФС Головного управління ДФС у Рівненській області № 788784/41415424 від 13.06.2018 року без змін, оскільки таке не створює жодних обов'язків для платника податків, а прийняте в межах окремої процедури адміністративного оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, яка є додатковим способом захисту порушених прав платника податків поряд із оскарженням рішення до суду.

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи цю позовну вимогу припустився помилки та скасував рішення комісії з питань розгляду скарг ДФС України, яке не створює жодних правових наслідків для платника податків.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, що складає підставу для висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про часткове задоволення адміністративного позову з вищевикладених мотивів.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року в справі № 1740/2401/18 в частині задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань розгляду скарг ДФС України № 15551/41415424/2 від 02.07.2018 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань розгляду скарг ДФС України № 15551/41415424/2 від 02.07.2018 року відмовити.

В решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року в справі № 1740/2401/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р. Б. Хобор
судді Л. П. Іщук
Я. С. Попко
Повний текст виготовлено 08.05.2019 року