Справа № 440/1352/19
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1352/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Гнітько О.О.,

представників позивача - Бабенка І.Д., Фелді О.В.,

відповідача - приватного виконавця Скрипника В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Фермерського господарства "Грім" до приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2019 року Фермерське господарство "Грім" /надалі - позивач; ФГ «Грім»/ звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича /надалі - відповідач/ про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича від 25.10.2018 про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №57531356, якою з ФГ "Грім" стягнуто основну винагороду у сумі 96843 грн. 99 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що спірна постанова приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича від 25.10.2018 про стягнення з боржника основної винагороди ВП №57531356 винесена не на підставі, не у межах та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, оскільки приватний виконавець не врахував, що підставою для стягнення винагороди приватного виконавця у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення виконавцем дій із забезпечення повного або часткового стягнення з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документів сум, та того, що винагорода обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум. Вказує, що на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №57531356 від 04.04.2019 відповідачем в межах виконавчого провадження не забезпечено фактичного виконання наказу №917/2016/17, виданого господарським судом Полтавської області 25.09.2018, відтак, вважає, що постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 25.10.2018 ВП №57531356 підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/1352/19, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16:00 02 травня 2019 року, витребувано докази.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року витребувано від відповідача докази та встановлено строк для їх надання до суду до 08 травня 2019 року, оголошено перерву у судовому засіданні до 10:00 10 травня 2019 року.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що приписами Законів України "Про виконавче провадження" та "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" основна винагорода приватного виконавця встановлюється у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, а не суми, яка фактично стягнута у виконавчому провадженні. Вважає, що законодавцем не пов`язано зв`язок та наслідки дій виконавця, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, передбачених ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження", з підставою для стягнення основної винагороди приватного виконавця. Вказує, що дії відповідача з примусового виконання у межах виконавчого провадження спонукали боржника до укладення угоди про врегулювання сплати простроченої заборгованості за договором. Крім того вважає, що позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду з даним позовом, у зв`язку з чим зазначає про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 25.10.2018 та просить відмовити у задоволенні позовної заяви ФГ "Грім" /том 3 а.с. 22-27/.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

25.10.2018 приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. на підставі заяви ТОВ «Промагролізинг-Україна» від 23.10.2018 /том 2 а.с. 5/ відкрито виконавче провадження №57531356 з примусового виконання наказу про примусове виконання рішення та постанови №917/2016/17, виданого господарським судом Полтавської області 25.09.2018, про стягнення з Фермерського господарства "Грім" (вул. Радянська, 223, смт. Козельщина, Полтавська область, 39100; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг-Україна" (вул. Олександра Пироговського, 19, корп. 4, прим. 84, м. Київ, 03110; код ЄДРПОУ 37768 грн. 46 коп. основного боргу, 381008 грн. 91 коп. додаткових відсотків, 130782 грн. 03 коп. пені, 13939 грн. 08 коп. 3% річних, 39364 грн. 91 коп. інфляційних втрат, 28574 грн. 41 коп. судового збору (на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг-Україна" залишок боргу становить 968439,87 грн.), про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.10.2018 ВП №57531356 /том 2 а.с. 12/.

У пункті 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.10.2018 ВП №57531356 приватним виконавцем зазначено про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у порядку статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

25.10.2018 приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди ВП №57531356, якою стягнуто з боржника ФГ «Грім» основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10% від суми, що підлягає стягненню, але не більше 96843,99 грн./том 2 а.с. 14/.

Також 25.10.2018 приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено: постанову про звернення стягнення на майно боржника ВП №57531356 /том 2 а.с. 16/; постанову про арешт майна боржника ВП №57531356 /том 2 а.с. 18/.

06.11.2018 приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №57531356 /том 2 а.с. 44/.

16.11.2018 приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено постанову про арешт майна боржника ВП №57531356 /том 2 а.с. 52/.

04.12.2018 приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено постанову про розшук майна боржника ВП №57531356 /том 2 а.с. 87/.

27.12.2018 приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №57531356 /том 2 а.с. 94-97/.

10.01.2019 приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП №57531356 /том 2 а.с. 130/.

22.03.2019 приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №57531356 /том 2 а.с. 239/.

02.04.2019 приватний виконавець отримав заяву ТОВ «Промагролізинг-Україна» вих. №178 від 02.04.2019 про повернення виконавчого документа /том 2 а.с. 251-252/.

04.04.2019 приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №57531356 /том 2 а.с. 259/.

04.04.2019 приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №57531356 /том 2 а.с.266/, якою керуючись пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", повернув стягувачу наказ №917/2016/17, виданий господарським судом Полтавської області 25.09.2018, та невикористаний авансовий внесок. /том 2 а.с. 266-267/.

Зважаючи, на винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №57531356 від 04.04.2019 та на ту обставину, що на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №57531356 від 04.04.2019 відповідачем не забезпечено фактичного виконання наказу №917/2016/17, виданого господарським судом Полтавської області 25.09.2018, позивач звернувся до суду з даним позовом про протиправною та скасування постанови приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича від 25.10.2018 про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №57531356.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Пунктом 1 частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідач у відзиві на позовну заяву пояснив, що оскаржувану постанову позивач отримав 30.10.2018, на підтвердження чого надав до суду копії рекомендованого повідомлення про вручання поштового відправлення ФГ «Грім» №620 з відміткою про вручення 30.10.2018, списку №159 від 26.10.2018 згрупованих поштових відправлень (рекомендованих листів з повідомленням), поданих в ЦПЗ м. Кременчук приватним виконавцем Скрипником В.Л., службового чеку від 26.10.2018 /том 3 а.с. 5-6/, списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих в МЕПЗ Кременчук відправник Скрипник В .Л. /том 3 а.с. 4-7/.

На підтвердження отримання позивачем 08.04.2019 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №57531356 від 04.04.2019 відповідачем надано до суду копії рекомендованого повідомлення про вручання поштового відправлення ФГ «Грім» №981 з відміткою про її вручення представнику позивача 08.04.2019 /том 3 а.с. 16/, списку №59 р/п від 04.04.2019 листів рекомендованих, поданих в МВПЗ м. Кременчук приватним виконавцем Скрипником В.Л., фіскального чеку від 04.04.2019, списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих в МЕПЗ Кременчук /том 3 а.с. 16-18/.

Представники позивача у судовому засіданні пояснювали, що позивачем не було отримано 30.10.2018 оскаржувану постанову.

Щодо отримання позивачем 08.04.2019 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №57531356 від 04.04.2019 представники позивача у судовому засіданні не заперечували.

До суду з даним позовом позивач ФГ «Грім» звернувся 15.04.2019 /том 1 а.с. 7/.

Суд зауважує, що з рекомендованого повідомлення про вручання поштового відправлення ФГ «Грім» №620 з відміткою про вручення 30.10.2018 та інших наданих до суду відповідачем документів, зокрема, копії списку №159 від 26.10.2018 згрупованих поштових відправлень (рекомендованих листів з повідомленням), поданих в ЦПЗ м. Кременчук приватним виконавцем Скрипником В.Л., неможливо достовірно встановити, чи направлялася та чи була вручена позивачу 30.10.2018 саме оскаржувана постанова, оскільки у графі особливі відмітки цього списку вказано лише вихідні номери супровідних листів до постанов від 25.10.2018, проте відсутні відомості про надіслання оскаржуваної постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 25.10.2018 ВП №57531356. Відтак, вказані вище документи не є належними та достовірними доказами на підтвердження дати вручення позивачу оскаржуваної постанови.

При цьому, до позову позивачем додано копію спірної постанови, яка роздрукована з Автоматизованої системи виконавчих проваджень /том 1 а.с. 55-56/.

Отже, відповідачем не надано до суду належних та достовірних доказів на підтвердження дати вручення позивачу оскаржуваної постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 25.10.2018 ВП №57531356.

Суд також зазначає, що при визначенні моменту виникнення права на позов мають дві обставини. Перша - об`єктивна, а саме наявність факту порушеного права, а друга - суб`єктивна, а саме коли особа дізналася або повинна була дізнатися про факт порушеного права.

Складовою права на суд є право доступу в розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Так, позивач в позовній заяві посилається на те, що підстави для звернення до суду виникли у нього саме після винесення відповідачем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №57531356 від 04.04.2019 та у зв`язку з тим, що на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №57531356 від 04.04.2019 відповідачем не було забезпечено фактичного виконання наказу №917/2016/17, виданого господарським судом Полтавської області 25.09.2018.

Правова позиція, висловлена Верховним Судом у постанові від 13.03.2019 у справі №920/149/18, на яку посилається відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, не підлягає врахуванню у даній справі, оскільки у справі №920/149/18 (провадження № 12-297гс18), яка розглядалася за правилами господарського судочинства, Верховний Суд сформував висновок щодо застосування норм саме Господарського процесуального кодексу України, а не норм Кодексу адміністративного судочинства України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем дотриманий строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові про стягнення з боржника основної винагороди від 25.10.2018 ВП№57531356, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до частини 3 статті 40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з приписами статті 42 Закону кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Стаття 45 Закону встановлює, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Водночас, відповідно до статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, відповідно до пункту 1 яких ці Порядок і розміри визначають механізм виплати винагород державним виконавцям, а також розміри винагород державних виконавців і основної винагороди приватного виконавця.

Пунктом 19 зазначеного Порядку передбачено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Відповідно до пункту 21 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Тобто, відповідно до вказаного пункту, у постанові про повернення виконавчого провадження виконавець вказує результати виконання, а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутої основної винагороди приватного виконавця, тим самим законодавець підтверджує, що основна винагорода стягується тільки з суми, вартості майна, що передано за виконавчим документом. При стягненні основної винагороди без реальної передачі майна за виконавчим листом з боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми основної винагороди або ж стягнення його без реального виконання.

Отже, аналізом наведених вище норм законодавства встановлено, що підставою для стягнення винагороди приватного виконавця у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення виконавцем дій із забезпечення повного або часткового стягнення з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, та винагорода обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

При цьому суд керуючись принципом верховенства права, який закріплено статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить також з того, що в разі, якщо норми одного чи різних нормативно-правових актів по різному унормовують одні і ті ж правовідносини (в спірному випадку це питання визначення розміру основної винагороди приватного виконавця), суб`єктом владних повноважень повинен бути обраний такий спосіб тлумачення норм права, який буде найменш обтяжливий для особи.

Як встановлено судом, у пункті 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.10.2018 ВП №57531356 приватним виконавцем зазначено про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у порядку статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та 25.10.2018 приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди ВП №57531356, якою стягнуто з боржника ФГ «Грім» основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10% від суми, що підлягає стягненню, але не більше 96843,99 грн. /том 2 а.с. 14/.

У подальшому 02.04.2019 приватний виконавець отримав заяву ТОВ «Промагролізинг-Україна» вих. №178 від 02.04.2019 про повернення виконавчого документа /том 2 а.с. 251-252/ та 04.04.2019 приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №57531356 /том 2 а.с.266/, якою керуючись пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", відповідач повернув стягувачу наказ №917/2016/17, виданий господарським судом Полтавської області 25.09.2018, та невикористаний авансовий внесок /том 2 а.с. 266-267/.

На повернутому стягувачу наказі про примусове виконання рішення та постанови №917/2016/17, виданому господарським судом Полтавської області 25.09.2018, приватним виконавцем Скрипником В.Л. зроблено відмітку про суму стягнутого боргу - 0,04 грн. та суму стягнутої основної винагороди приватного виконавця - 0,00 грн. /том 2 а.с. 3-4/.

У матеріалах виконавчого провадження № 57531356 наявне платіжне доручення №501 від 22.03.2019 про часткове перерахування стягувачу ТОВ «Промагролізинг-Україна» боргу в розмірі 0,04 грн. /том 2 а.с. 248/, інших коштів з боржника на користь стягувача в рамках вказаного виконавчого провадження виконавцем стягнуто не було.

Суд зауважує, що дії приватного виконавця не призвели до фактичного виконання наказу про примусове виконання рішення та постанови №917/2016/17, виданого господарським судом Полтавської області 25.09.2018, а тому такі дії не є достатніми підставами для стягнення з позивача суми винагороди.

Правова позиція, висловлена Верховним Судом у постанові від 13.03.2019 у справі №812/1413/17, на яку посилається відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, не підлягає врахуванню у даній справі, оскільки обставини у зазначеній вище справі №812/1413/17 суттєво відрізняються від обставин у даній справі, зокрема, у зазначеній вище справі оскаржувалася постанова про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, винесена при примусовому виконанні рішення немайнового характеру, а у даній справі предметом позову є постанова приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди, та Верховним Судом у постанові від 13.03.2019 по справі №812/1413/17 не формувалися висновки щодо застосування норм Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", на підставі ст. 31 якого відповідачем було винесено оскаржувану у даній справі постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 25.10.2018 ВП №57531356, яка оскаржується у даній справі.

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені судом обставини справи та наведені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що стягуючи з боржника ФГ «Грім» спірною постановою від 25 жовтня 2018 року основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10% від суми, що підлягає стягненню, але не більше 96843,99 грн., при тому, що саму суму боргу за виконавчим документом приватним виконавцем з боржника на користь стягувача стягнуто не було, крім суми в розмірі 4 копійок, та враховуючи, що 04.04.2019 приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №57531356 /том 2 а.с.266/, якою керуючись пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", відповідачем повернуто стягувачу наказ №917/2016/17, виданий господарським судом Полтавської області 25.09.2018, відповідач, на переконання суду, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією України та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", а відтак оскаржувана постанова приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича про стягнення з боржника основної винагороди від 25 жовтня 2018 року ВП №57531356, - є протиправною та підлягає скасуванню.

Отже, позовні вимоги ФГ «Грім» обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням адміністративного позову, суд вважає за необхідне стягнути з приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Фермерського господарства "Грім" (вул. Остроградського , 223, смт. Козельщина, Полтавська область, 39100, ідентифікаційний код 32012750) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 241-245, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фермерського господарства "Грім" ( вул. Остроградського, 223, смт. Козельщина, Полтавська область, 39100, ідентифікаційний код 32012750) до приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича про стягнення з боржника основної винагороди від 25 жовтня 2018 року ВП №57531356.

Стягнути з приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Фермерського господарства "Грім" (вул. Остроградського, 223, смт. Козельщина, Полтавська область, 39100, ідентифікаційний код 32012750) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.С. Сич