Справа № 280/1626/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

13 травня 2019 року Справа № 280/1626/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. перевіривши матеріали в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції

про стягнення грошової компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача розмір грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі 15 132, 67 грн.

Ухвалою суду від 15.04.2019 позовну заяву залишено без руху, наданий позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України/або обґрунтувань за яких позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущено, та оригіналу документу про сплату судового збору у сумі 768,40 грн.

08.05.2019 (вх.№18394) до суду на виконання ухвали від 15.04.2019 надійшли: оригінал документу про сплату судового збору; заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Розглянувши заяву про поновлення та матеріали справи суд дійшов висновку про необхідність повернення позивачу позовної заяви у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом із тим, ч.5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, про що суд зазначав в ухвалі від 15.04.2019.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Як встановлено з матеріалів позовної заяви, позивач 10.04.2019 звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі 15 132, 67 грн.

Як свідчить зміст позову, на момент звільнення, тобто 31.12.2017 позивачу не виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно за належні до отримання предмети речового майна особистого користування.

При цьому позивач стверджує, що оскільки у розрахунковому листі за грудень 2017 року не було відображено заборгованість по виплаті вказаної компенсації, а тому на момент звільнення у грудні 2017 року він не міг знати про заборгованість; в своїй заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, позивач посилається на те, що в другій декаді вересня 2018 року йому випадково від працівника бухгалтерії в телефонному режимі стало відомо про існування заборгованості по виплаті грошової компенсації. Після чого, позивач двічі звертався до адміністрації відповідача письмово, намагаючись врегулювати спір у досудовому порядку. У другій декаді жовтня 2018 року позивачем було отримано у відповідача довідку №50 від 26.09.2018 про розмір грошової компенсації, яка повинна бути виплачена позивачеві. В другій декаді березня 2019 року позивачем отримано відповідь відповідача №4/3-100-19/П-88 від 31.01.2019, за змістом якої на 2019 рік не передбачені кошти на проведення виплат грошової компенсації за неотримане майно.

Проте, суд не погоджується із такою позицією позивача у зв`язку з наступним.

При визначенні строку звернення до суду із вказаним позовом суд керується виключно ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому місячний строк передбачений ч.5 ст. 122 КАС України встановлюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач просить поновити строк на звернення до суду із адміністративним позовом посилаючись на поважність причини його пропуску, а саме на те, що ним у досудовому порядку вирішувалося питання виплати коштів за неотримане майно шляхом листування з відповідачем.

Однак, таке посилання не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки такі обставини не перешкоджали позивачу звернутися до суду у встановлений законом строк.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 08 лютого 2019 року по справі №825/935/17.

Навіть якщо позивачу стало відомо про наявність заборгованості по виплаті вказаної компенсації та її розмір у другій декаді жовтня 2018 року після отримання довідки, то відповідно і підстави, що давали позивачу право на пред`явлення вимог про стягнення неотриманої суми виникли у жовтні 2018 року.

А тому позивач помилково вважає, що вказаний строк необхідно розраховувати з другої декади березня 2019 року коли позивач нібито отримав відповідь відповідача за №4/3-100-19/П-88 від 31.01.2019.

З урахуванням вищезазначеного, позивачем пропущений місячний строк для звернення до суду, а вказані у заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані судом неповажними.

За приписами ч.1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно із ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч. 4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч.2 ст. 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.123, 169, 248, 256 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про стягнення грошової компенсації, повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом з позовом та доданими до нього документами.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 294, 295, 296 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова