Справа № 491/144/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 491/144/19

Категорія: 113070100 Головуючий в 1 інстанції: Желясков О.О.

Місце ухвалення: м. Ананьїв

Дата складання повного тексту: 20.02.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою поліцейського роти №4 батальйону управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Коновала Ярослава Борисовича на рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 4 батальйону управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Коновала Ярослава Борисовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №4 батальйону управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Коновала Я.Б. (далі - поліцейський УПП Коновал Я.Б.) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30 січня 2019 року серії НК №282701, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події та складу правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідно до п.2.1 "а" ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. При цьому, ним було надано інспектору поліції посвідчення водія через п`ять хвилин після його вимоги, тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Також, позивач зазначає, що при винесенні постанови про накладення на нього адміністративного стягнення відповідачем було порушено вимоги ст. 276 КУпАП щодо місця розгляду справи, а саме розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу, що в свою чергу призвело до порушення, передбаченого ст. 268 КУпАП, права позивача на користування правничою допомогою.

Справу розглянуто за правилам встановленими ст. 286 КАС України.

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 20 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №282701 від 30 січня 2019 року, винесену поліцейським УПП Коновалом Я.Б. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. скасовано та закрито провадження по справі.

В апеляційній скарзі поліцейського УПП Коновала Я.Б. ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а саме справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Доводи апеляційної скарги:

- судом першої інстанції було направлено на офіційну електронну адресу УПП в Хмельницькій області ДПП, але на вищезазначену електронну адресу не надходила ані ухвала суду про відкриття провадження, ані будь-які інші матеріали справи, в тому числі і позовна заява ОСОБА_1 , що і позбавило можливості відповідача будь-якої підготовки до розгляду справи, зокрема формування мотивованого відзиву на позовну заяву;

- крім безпосереднього виявлення посадовою особою правопорушення вчиненого позивачем, у відповідності до ч.1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", за допомогою технічних засобів як превентивних поліцейських заходів здійснювалась відео-фіксація вчиненого правопорушення позивачем, зокрема, правопорушення вчинене позивачем зафіксоване на відеореєстратор, відеозапис з якого додається разом з апеляційною скаргою (Додаток 3).

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апелянта є безпідставними.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги поліцейського УПП Коновала Я.Б., перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

30 січня 2019 року о 02:45 год. ОСОБА_1 здійснював рух по вул. Свободи в м. Хмельницький транспортним засобом "Opel Vectra" державний номер " НОМЕР_1 ", не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України). На місці зупинки поліцейським УПП Коновалом Я.Б. було винесено постанову серії НК №282701 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при подачі апеляційної скарги надано диск з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора, яким встановлено, що позивач не мав при собі водійського посвідчення, всупереч доводам позивача.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 , відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, оскільки позивач мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно абз.1 ч.2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до положень ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) (далі - ПДР).

Пунктом 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом п.2.1 "а" ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п.2.4 "а" ПДР, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1.

З аналізу вищезазначених норм діючого законодавства вбачається, що обов`язком водія транспортного засобу є мати в наявності при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та на вимогу поліцейського пред`являти його для перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з відеозапису наданого разом з апеляційною скаргою, поліцейським УПП Коновалом Я.Б. відповідно до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" повідомлено причину зупинки, а саме неосвітлений номерний знак (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості), чим порушено п.31.4.3 "в" ПДР України.

При перевірці документів для складання протоколу про вищезазначене правопорушення ОСОБА_1 не надав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, обґрунтовуючи це тим, що забув його в готелі, що підтверджено відеозаписами з нагрудного відеореєстратора , ).

Таким чином, поліцейським УПП Коновалом Я.Б. було правомірно складено постанову про порушення п.2.1 "а" ПДР України.

Крім того, судова колегія вважає обґрунтованим довід апелянта про те, що на електронну адресу УПП в Хмельницькій області ДПП не надходили ані ухвала суду про відкриття провадження, ані будь-які інші матеріали справи, в тому числі і позовна заява ОСОБА_1 , що і позбавило можливості відповідача подати відзив на позовну заяву, зважаючи на наступне.

Відповідно ст. 8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно ч.3 ст. 124 КАС України, судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному ст. 129 цього Кодексу.

Частинами 1-3 ст. 129 КАС України встановлено, що за письмовою заявою учасника судового процесу, який не має офіційної електронної адреси, текст повістки надсилається йому судом електронною поштою, факсимільним повідомленням, телефонограмою, текстовим повідомленням з використанням мобільного зв`язку на відповідну адресу електронної пошти, номер факсу, телефаксу, телефону, зазначені у відповідній письмовій заяві.

Учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.

Якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.

Враховуючи вимоги вищенаведених норм діючого законодавства, судова колегія доходить висновку, що процесуальним законодавством передбачено обов`язок суду належним чином повідомити сторін та інших осіб які беруть участь у справі, не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази направлення судом першої інстанції електронною поштою на адресу відповідача копії судових документів.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що відповідача не було сповіщено належним чином про дату, час та місце розгляду справи чим порушено вимоги ч.1 ст. 11 КАС України.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанцій не дотримано вимоги ч.3 ст. 126 КАС України, оскільки відповідача належним чином не повідомлено про розгляд цієї справи, що позбавило його можливості брати участь у розгляді справи у суді першої інстанції, подавати докази, пояснення, заяви та клопотання.

Судова колегія звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини стосовно повідомлення сторін при вирішенні спору щодо їх прав та обов`язків цивільного характеру. У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2018 року у справі "Созонов та інші проти України", зазначено, що на національні суди покладається обов`язок чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення (параграф 8).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, а саме справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, що призвело до неправильного вирішення справи, судова колегія, керуючись п.4 ч.1, п.3 ч.2 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, п.1 ч.1 ст. 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.4 ч.1, п.3 ч.2 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу поліцейського роти №4 батальйону управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Коновала Ярослава Борисовича задовольнити.

Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 20 лютого 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог до поліцейського роти №4 батальйону управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Коновала Ярослава Борисовича про скасування постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Лук`янчук О.В. Ступакова І.Г.