Справа № 200/3727/19-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 р. Справа№200/3727/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мозгової Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправними дії, зобов’язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2019 року позивач, ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1; АДРЕСА_1) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (, місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної сотні, 23) про визнання протиправними дії щодо не призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 22.12.2018 року, зобов’язання призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 22.12.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено в призначенні щомісячної адресної допомоги позивачу у зв’язку з відсутністю позивача за місцем фактичного проживання.

Відповідач надав до суду відзив, в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що виплату спірної допомоги позивачу припинено на підставі п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505, а відтак адресна допомога позивачу призначенню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1; АДРЕСА_1), з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту змушена була залишити своє місце проживання у АДРЕСА_1 та перемістилася на підконтрольну уряду України територію.

З 01.09.2015 року позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою внутрішньо переміщеної особи від 22.07.2016 р. № 1426/71750.

22.12.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

04.01.2019 року Державним соціальним інспектором управління було проведено перевірку фактичного місця проживання ОСОБА_1 Згідно акту обстеження матеріально- побутових умов сім'ї на час перевірки ОСОБА_1 була відсутня за місцем фактичного проживання, а саме, за адресою м. Краматорськ, вул. О.Тихого, 104-10.

Позивач звернувся із заявою до відповідача про перегляд рішення міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат як внутрішньо переміщеній особі.

Листом від 16.01.2019 р. № 01-14/8489 відповідач повідомив про відсутність підстав для перегляду зазначеного рішення та надіслав позивачу витяг з протоколу рішення районної комісії № 2 від 11.01.2019 р.

Вирішуючи позов по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підтвердження правомірності винесеного рішення відповідач посилається на порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365.

Зокрема, таку підставу відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати як відсутність за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати визначає п. 13 вказаного порядку.

Крім того, відповідно до п. 7-9 вказаного порядку було визначено повноваження та порядок проведення перевірки достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, на підставі яких здійснювався вихід посадових осіб відповідача за місцем фактичного проживання позивача 04.01.2019 року.

Проте, Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/12123/16 від 29.06.2017 року, яке залишено в силі Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 року та Постановою Верховного Суду від 20.12.2018 року визнано нечинними пункти 7, 8, 9, 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. № 365 та абз. 10 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 5 листопада 2014 р. № 637, з огляду те, що вказані положення обмежують осіб, що належать до ВПО у реалізації їхніх прав, зокрема, прав на пенсійне та соціальне забезпечення та є такою, що призводить до непрямої дискримінації за ознакою місця проживання та перебування на обліку ВПО, а також порушує принцип рівності, передбачений ст. 24 Конституції України та гарантії вільного пересування територією України, передбачені ст. 33 Конституції України.

Рішення суду набрало чинності 04.07.2018 року та підчас перегляду судом касаційної інстанції дія вказаного рішення не зупинялася.

За таких обставин, підчас здійснення перевірки фактичного місця проживання та підчас прийняття рішення відповідач діяв не у відповідності до норм чинного на той час законодавства, та застосував норми права, які на час їх застосування було визнано нечинними та не діяли.

Інші нормативно-правові акти, що встановлюють подібні повноваження відповідача щодо проведення перевірок та встановлення в якості підстави для відмови у призначенні допомоги непідтвердження місця фактичного проживання внутрішньо переміщеною особою станом на дату виникнення та існування спірних правовідносин відсутні.

Стосовно наявності права позивача на призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг після припинення її виплати на підставі п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначає "Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (надалі за текстом - Порядок №505).

Відповідно до пункту 2 Порядку №505 було передбачено, що грошова допомога надається громадянам України, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Разом з цим, з огляду на інші положення пункту 2, така допомога могла бути призначена і на кожний наступний шестимісячний строк, у випадку подання представником сім'ї до уповноваженого органу заяви, в якій повідомляється про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'явлення довідки всіх членів сім'ї про взяття їх на облік як осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Відповідно до п. 3 Порядку № 505 особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначалась.

При цьому, аналізуючи вказану норму, суд дійшов висновку про те, що пункт 3 Порядку № 505 не передбачає абсолютну заборону на призначення щомісячної адресної допомоги тим особам, яким вона була припинена відповідно до пункту 7 вказаного Порядку, а містить чітке і однозначне правило щодо не призначення допомоги саме на наступний строк, під яким слід розуміти один шестимісячний строк (оскільки тільки на такий строк допомога і призначається), що йде за тим, у якому виплату допомоги було припинено особі на підставі пункту 7 Порядку №505, тому вищезазначеним Порядком не заборонено звертатись позивачу з заявою саме про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, після того, як вона вже отримувала її та підстав для відмови у призначенні такої допомоги немає, оскільки чинним законодавством не встановлено чіткої заборони на призначення такої допомоги особі в подальшому.

Як передбачено абзацом першим пункту 8 Порядку № 505, уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім'ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім'ї.

Таким чином, із аналізу правових норм, які викладені у Порядку № 505 вбачається, що звернення уповноваженого представника сім'ї має бути розглянуте уповноваженим органом у чітко встановлений строк та прийнято відповідне рішення, результати якого мають бути повідомлені уповноваженому представнику сім'ї.

Тобто, Порядком № 505 покладається обов'язок як на внутрішньо переміщену особу, так й на уповноважений орган щодо дотримання встановленої та визначеної процедури розгляду заяв про призначення грошової допомоги, в тому числі щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, на оплату житлово-комунальних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що позивач прийнята на роботу к ФОП ОСОБА_2 та працює у нього по теперішній час. Згідно довідки від 31.01.2019 року місце проведення господарської діяльності м. Краматорськ, пр-т Мира, 3-59. (а.с. 11).

Відтак, станом на дату подання заяви про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг позивач був фактично працевлаштований у ФОП місце господарської діяльності якого м. Краматорськ.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені ст. 245 КАС України.

Відповідно до ч. 4 вказаної статті суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суди зобов'язані відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Проте, суд зазначає, що п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначені підстави для відмови в призначенні спірних виплат.

Наявність або відсутність інших підстав не були предметом оскарження та доказування у вказаній справі, жодних доказів та доводів на підтвердження або спростування існування інших підстав сторонами підчас судового розгляду не надавалися. З огляду на це, задоволення вимоги про зобов'язання відповідача прийняти рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, та становить втручання у дискреційні повноваження відповідача.

За таких обставин, вирішуючи питання про задоволення вказаної вимоги, суд, керуючись положеннями ч. 4 ст. 245 Кас України вважає за необхідне зобов'язати суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні, зокрема:

- відсутність позивача за фактичним місцем проживання не є підставою для відмови в призначенні щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, на оплату житлово-комунальних послуг.

- позивач станом на день звернення з заявою про призначення адресної допомоги для покриття витрат на проживання, на оплату житлово-комунальних послуг є працевлаштованим.

З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги підлягають задоволенню в частині.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року звільнено від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1; АДРЕСА_1) до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (, місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної сотні, 23) про визнання протиправними дії щодо не призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 22.12.2018 року, зобов’язання призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 22.12.2018 року – задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо не призначення щомісячної адресної допомоги ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 22.12.2018 року.

Зобов’язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (, місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної сотні, 23) вирішити питання про призначення та виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1; АДРЕСА_1) щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою ОСОБА_1 від 22.12.2018 року у розмірі, передбаченому для працездатних осіб, відповідно до Постанови КМУ № 505 від 01.10.2014 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, зокрема:

- відсутність позивача за фактичним місцем проживання не є підставою для відмови в призначенні щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, на оплату житлово-комунальних послуг,

- позивач станом на день звернення з заявою про призначення адресної допомоги для покриття витрат на проживання, на оплату житлово-комунальних послуг є працевлаштованим.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст судового рішення складено 14 травня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Мозговая Н.А.