Справа № 226/318/19
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року справа №226/318/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів Міронової Г.М., Блохіна А.А., секретар судового засідання Верховецька Г.О., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Кліндухова Р.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 02 квітня 2019 року (повне судове рішення складено 04 квітня 2019 року у м. Мирнограді) у справі № 226/318/19 (суддя в І інстанції Рибкін О.А.) за позовом ОСОБА_1 до Донецької митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

УСТАНОВИВ:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Донецької митниці Державної фіскальної служби України (далі - Донецька митниця) про скасування постанови в справі про порушення митних правил.

В обґрунтування позову вказала, що відносно неї працівниками Донецької митниці 05.07.2018 було складено протокол про порушення митних правил № 0121/70000/18 за ч.3 ст.470 Митного кодексу України (далі - МК України) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн., який нею сплачено у повному обсязі.

17 січня 2019 року від державного виконавця Мирноградського міського ВДВС Головного управління юстиції у Донецькій області вона дізналася, що відносно неї є виконавче провадження про стягнення значної суми штрафу. Їй було запропоновано з`явитися для надання пояснень та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. 18 січня 2019 року у виконавчому відділі вона написала заяву про надання копії постанови від 30.10.2018. 22.01.2019 отримала копію постанови № 0175/70000/18 від 30 жовтня 2018 року про накладення на неї штрафу у розмірі 758737,41 грн. Позивач не погоджується з такими діями відповідача, вважає що постанова була складена з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права, отже просила скасувати постанову Донецької митниці від 30.10.2018 у справі про порушення митних правил № 0175/70000/18, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст.485 МК України.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 02 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що факт використання позивачем транспортного засобу не у режимі транзит, а в іншому режимі чи в інших цілях, митницею не зафіксовано та не доведено, а висновки, на яких ґрунтується така позиція, є передчасними та, як наслідок, в її діях відсутня об`єктивна сторона правопорушення. Висновок місцевого суду, що позивачем використовувався транспортний засіб виключно на підставі того, що він не вивезений за межі митної території України, є хибним, оскільки сам факт знаходження автомобілю на території України - не може вважатися належним та допустимим доказом використання автомобілю. Наголошує, що транспортний засіб марки «AUDI A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 стоїть без руху з причин несправності. Окрім того, зауважує, що судом першої інстанції фактично проігноровано аргумент щодо того, що позивач не погоджується з проведеною митним органом оцінкою. Проведення оцінки без огляду авто можливе тільки за ухвалою слідчого або суду, в усіх інших випадках проведення такої без огляду транспортного засобу заборонено.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, проти чого заперечував представник відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що громадянка України ОСОБА_1 ввезла на митну територію України автомобіль «AUDI A6», д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , з метою особистого користування у митному режимі транзит (а.с.61).

Згідно інформації бази даних автоматизованої системи митного оформлення (АСМО) «Інспектор» та Єдиної автоматизованої системи (ЄАІС), а також пояснень сторін у судовому засіданні в суді першої інстанції, транспортний засіб «AUDI A6», д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , з митної території України після 14.04.2018, тобто після ввезення у режимі транзит, не вивозився та у інший митний режим не поміщувався.

05.07.2018 в результаті опрацювання листа Чернігівської митниці ДФС від 17.05.2018 № 2638/25-70-20-04 щодо порушення строків, визначених ст. 95 МК України, Донецькою митницею складено протокол про порушення митних правил № 0121/70000/18 у відношенні ОСОБА_1 за ч.3 ст.470 МК України та постановою Донецької митниці від 07.08.2018 в справі про порушення митних правил № 0121/70000/18 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч.3 ст.470 МК України, а саме перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу, більше ніж на десять діб та накладено штраф 8 500 грн. (а.с.73-78, 84-85, 87-88).

17.09.2018 відповідачем було складено протокол про порушення митних правил № 0175/70000/18 у відношенні ОСОБА_1 за ст. 485 МК України та постановою Донецької митниці ДФС від 30.10.2018 у справі про порушення митних правил № 0175/70000/18 її притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України, а саме порушення вимог та обмежень, встановлених гл.17 МК України, та використання товару, стосовно якого надані пільги щодо сплати митних платежів на загальну суму 252 912,47 грн., в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги. На ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 758 737,41 грн. (а.с.16-17, 64-65).

Примірник протоколу про порушення митних правил № 0175/70000/18, в якому, зокрема, зазначено про призначення розгляду справи на 30.10.2018 об 11 годині 00 хвилин, було направлено поштою та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення було отримано позивачем 21.09.2018.

Також під час провадження у справі про порушення митних правил ОСОБА_1 направлялись рекомендованою кореспонденцією запрошення, повідомлення, повістка для опитування, розгляду справи (а.с.70-71, 90, 103-104).

Відповідно до висновку № 4121 судової автотоварознавчої експертизи Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз від 25.09.2018, вартість транспортного засобу «AUDI A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , становить 1833,00 євро. Відповідно до курсу валют НБУ станом на 14.04.2018 вказана сума дорівнює 58 698,12 грн. (а.с.99-103).

Згідно з листом управління адміністрування митних платежів Донецької митниці ДФС від 04.10.2018 № 245/ДЗ/05-70-19-01, сума пільг наданих у вигляді умовного повного звільнення від оподаткування ОСОБА_1 при ввезенні транспортного засобу «AUDI A6», державний реєстраційний номер , номер кузову НОМЕР_2 , складає 252 912,47 грн., а саме: ввізне мито - 5869,81 грн., акциз - 195 107,56 грн., ПДВ - 51 935,10 грн. (а.с.107).

Відповідно до змісту листа Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП України в Донецькій області від 26.09.2018 № 2150/24-8/01-2018 транспортний засіб «AUDI A6», НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_2 , у розшуку не перебуває (а.с.106).

Як вбачається з діагностичної карти зазначеного автомобіля 17.04.2018 встановлено: ліва ГБЦ - тріщина, в сорочці охолодження 1-го циліндру стук шатунного підшипника 4-го циліндру, насос ТНВД потребує повної заміни (а.с.19).

Згідно акту прийому-передачі автомобіля «AUDI A6» д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , 14.06.2018 автомобіль прийнято для ремонту (а.с.21).

Відповідно до наряд-заказу на роботи № 73354, укладеного 15.08.2018, було проведено ремонтні роботи на загальну суму 11 319 грн., дата закінчення робіт 08.09.2018 (а.с.24).

Згідно товарних чеків від 17.04.2018, від 13.06.2018, від 14.06.2018, від 15.08.2018, від 08.09.2108 здійснювалася оплата послуг евакуатора для перевезення автомобіля «AUDI» (а.с.168, 169).

З листка непрацездатності ОСОБА_1 вбачається, що вона перебувала на лікарняному з 27.10.2018 по 06.11.2018 (а.с.26).

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 29.10.2018, в якій висловлено прохання до заступника начальника митниці розглянути питання про перенесення розгляду справи № 0175/70000/18, яке відбудеться 30.10.2018, на іншу дату у зв`язку з її перебуванням на стаціонарному лікуванні в Мирноградській ЦМЛ.

На заяві зазначена реєстраційна відмітка Донецької митниці 31.10.2018. До заяви, яка доставлена одержувачу оператором зв`язку «Нова пошта» з відміткою дати доставки до м. Маріуполь 31.10.2018, додані копія карти пацієнта та довідка Мирноградської ЦМЛ про перебування ОСОБА_1 на лікуванні (а.с.120зворот, 121-123).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що позивач не заперечує, що автомобіль після ввезення в Україну з 14.04.2018 і до теперішнього часу перебуває у неї, вона тільки наполягає, що безпосередньо не користується цим автомобілем через його несправність, що, як зазначено вище, не звільняє її від відповідальності, передбаченої статтею 485 МК України, оскільки в даному випадку використанням автомобіля є факт перебування транспортного засобу у користуванні, тобто фактично у вільному обігу, позивача на території України без виконання передбачених МК України обов`язків по завершенню митного режиму транзиту. Також зазначає, що позивач була повідомлена про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, відповідачем при розгляді справи 30.10.2018 не було порушено процедури розгляду справи про порушення митних правил.

Колегія суддів погоджується з такими висновками та зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 70 МК України встановлені види митних режимів, зокрема, транзит. Відповідно до положень статті 71 МК України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Таким чином, вибір митного режиму, поміщення у митний режим та зміна митного режиму є виключним правом декларанта.

Як вбачається з матеріалів справи, при митному оформленні автомобіль марки «AUDI A6», державний реєстраційний номер д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , був оформлений позивачем у режимі «транзит».

Відповідно до статті 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 95 МК України встановлені такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно із частиною 1 статті 381 МК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

За приписами частини 2 статті 1 МК України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною 1 статті 284 МК України встановлено, що за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V цього Кодексу, застосовується умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом - до товарів, поміщених у митні режими транзиту.

У відповідності до п.2 ч.1 статті 284 МК України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

Статтею 293 зазначеного Кодексу визначено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів, - особи, відповідальні за дотримання митного режиму.

У пункті 206.6 статті 206 Податкового кодексу України також встановлено, що до операцій із ввезення товарів у митному режимі транзиту застосовується умовне повне звільнення від оподаткування за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 17 МК України.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом до товарів, поміщених у митні режими транзиту, надаються виключно у разі дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 17 МК України.

З огляду на наведене, суд зазначає, що законодавством встановлено особливі вимоги щодо використання митного режиму «транзит», що полягають у виконанні обов`язків щодо строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту та заборони використання транспортних засобів з будь-якою метою, окрім транзиту. Лише при виконанні таких умов застосовується умовно повне звільнення від оподаткування ввізним митом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було сплачено митні платежі при ввезенні транспортного засобу, оскільки обрано митний режим "транзит", тобто правовий режим, який відповідно до положень МК України не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Разом з тим, задекларувавши автомобіль як такий, що ввезений в Україну в режимі транзиту, позивач повинна була на протязі 10 днів його вивезти і використовувати лише з метою переміщення до пункту призначення. Проте, позивач цього не зробила, чим порушила вимоги до режиму ввезення транспортного засобу, який передбачав звільнення від сплати митних платежів.

Використанням товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, в даному випадку, є факт перебування транспортного засобу у користуванні (фактично у вільному обігу) позивача на митній території без виконання зазначених вище та встановлених законодавством обов`язків по завершенню митного режиму транзиту.

Частиною 1 статті 485 МК України встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що в діях позивача дійсно є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, у зв`язку з чим відповідачем правомірно винесено спірну постанову.

Крім того, колегія судів погоджує висновок місцевого суду, що відповідачем було притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил відповідно до ст.470 ч.3 МК України та за ст.485 МК України, якими передбачені різні склади адміністративних правопорушень за різні дії (чи бездіяльність), отже доводи позивача, що її притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, не відповідають дійсності та є необґрунтованими.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень затверджено наказом Міністерства фінансів України від 09.10.2012 № 1066, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2012 року за № 2120/22432, згідно п. 2.2 якого встановлено, якщо під час транзитного перевезення товарів транспортний засіб комерційного призначення не зміг прибути до митниці призначення в установлений строк внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, до строку транзитного перевезення не включається час дії та/або ліквідації наслідків цих обставин за умови документального підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події, місцезнаходження товарів, транспортного засобу комерційного призначення та номер ДКПТ.

Митний орган, до якого звернувся перевізник, протягом цієї самої доби вносить до ЄАІС відомості (дату та номер реєстрації звернення митним органом) про факт наявності звернення та каналами електронного зв`язку інформує митницю відправлення і митницю призначення про обставини події, місцезнаходження товарів та транспортного засобу.

За приписами п.2.4 наведеного Порядку підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили здійснюється згідно з Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 року за № 1669/21981.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового інформування найближчого митного органу про обставини події, місцезнаходження транспортного засобу та номер ДКПТ.

Водночас, як вже було зазначено судом вище, відповідно до листа Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП України в Донецькій області від 26.09.2018 № 2150/24-8/01-2018 транспортний засіб «AUDI A6», д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , у розшуку не перебуває.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції спростовує доводи позивача, що митницею не доведено використання нею транспортного засобу в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими були надані пільги зі сплати митних платежів.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції повідомив, що згідно відповідних баз даних, вказаний автомобіль до цього часу ані розмитнений, ані вивезений з території України. Цього не заперечувала позивач.

При цьому, надані позивачем діагностична карта автомобіля, акт прийому-передачі автомобіля в ремонт та наряд-заказ на роботи від щодо перебування автомобіля «AUDI A6», д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 на діагностиці в шинному центрі «VIANOR» 17.04.2018 та на ремонті у ФОП ОСОБА_3 в період з 14.06.2018 по 08.09.2018 не є підтвердженням не можливості прибути до митниці призначення в установлений строк внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили в розумінні наведених норм права. Можлива технічна несправність транспортного засобу не унеможливлює вивезення автомобілю за межі митної території України, зокрема, за допомогою інших способів та засобів (наприклад, евакуатора, яким позивач згідно її твердження неодноразово користувалася) з метою недопущення порушень митних правил.

Посилання ОСОБА_1 на наявну судову практику Верховного Суду, правові висновки якої, на думку апелянта, стосуються аналогічних спірних правовідносин, колегія суддів не бере до уваги.

По-перше, суди під час вирішення спірних правовідносин вивчають докази за кожними конкретними обставинами справи, а по-друге, у вказаних в апеляційній скарзі постановах (від 20.02.2018 у справі № 640/7258/17, від 06.06.2018 у справі № 607/2391/17, від 22.05.2018 у справі № 359/1615/16-а) дається оцінка наявності умислу у діях як підстави для притягнення до відповідальності за статтею 485 МК України, що виключається в справі, яка переглядається апеляційним судом.

Так, у справі № 640/7258/17 Верховний Суд зазначив, що стаття 485 МК України не містить вимоги про включення до митної декларації відомостей про альтернативне громадянство та альтернативну країну місця проживання, а тому не зазначення їх не містить складу адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною статтею МК України. Тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що зазначені позивачем в митній декларації відомості про його громадянство США та США як країну постійного проживання не можна визнати неправдивим.

У справі № 607/2391/17 підставою для прийняття митним органом постанови стало те, що директор ТОВ «Сокіл-Захід» ОСОБА_2 заявив в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надав з цією ж метою органу доходів і зборів документи, а саме invoice № 0048 від 12.05.2015, що містив недостовірні відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, що призвело до ухилення від сплати митних платежів у сумі 10889,09 грн.

В оскаржуваній в справі № 359/1615/16-а постанові митного органу вказано, що позивачем заявлено у електронній митній декларації від 26 жовтня 2015 року №125110010/2015/180788, з метою зменшення митних платежів на суму 1066,22 грн., неправдиві відомості щодо коду товару.

ОСОБА_1 взагалі не заперечує, що автомобіль після ввезення в Україну з 14.04.2018 і до теперішнього часу перебуває у неї. Позивач тільки наполягає, що безпосередньо не користується цим автомобілем через його несправність, що, як зазначено судом вище, не звільняє її від відповідальності, передбаченої статтею 485 МК України, тобто фактично у вільному обігу, позивача на території України без виконання передбачених законодавством обов`язків по завершенню митного режиму транзиту.

Таким чином, фактичні обставини в справах, на які посилається апелянт, відрізняються від обставин, наявних в цій справі.

Також, згідно ч. 1 ст. 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За приписами частини 3 цієї статті протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.

У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил (ч.6 ст. 494 МК України).

Як вбачається з матеріалів справи, наведений протокол 17.09.2018 складено у відсутності позивача, в якому зазначено про розгляд справи 30.10.2018 об 11 годині 00 хвилин, за адресою: 87510, Україна, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Луніна, 1.

Протокол 17.09.2018 було надіслано на адресу позивача за місцем її реєстрації та проживання - АДРЕСА_1 , та був отриманий нею 21.09.2018, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Наведена адреса була зазначена позивачем і під час ввезення на митну території України спірного автомобіля.

У відповідності до вимог ч.8 ст. 494 МК України протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.

Крім того, згідно наявних матеріалів справи під час провадження у справі про порушення митних правил позивачу направлялися відповідачем рекомендованою кореспонденцією запрошення, повідомлення, повістка для опитування та розгляду справи.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що позивач була повідомлена про місце і час розгляду справи.

За приписами частини 1 статті 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Згідно частини 2 цієї статті про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (частина 4 стаття МК України).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач була повідомлена про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, і клопотання позивача про перенесення розгляду справи на час розгляду справи (30.10.2018) у встановленому порядку відповідачу не надходило.

Позивачем надані докази того, що на час розгляду справи вона перебувала на лікуванні у Мирноградській ЦМЛ, але згідно наданих відповідачем доказів клопотання позивача про перенесення розгляду справи з підтверджуючими документами щодо її перебування на лікуванні надійшли до митниці вже після розгляду справи - 31.10.2018, що підтверджується як реєстраційними відмітками митниці на вказаній заяві, так і конвертом оператора зв`язку «Нова пошта» з відміткою дати доставки до м. Маріуполь 31.10.2018.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи 30.10.2018 не було порушено процедури розгляду справи про порушення митних правил.

При цьому колегія суддів не бере до уваги докази, надані позивачем вперше в судовому засіданні апеляційного суду, - скріншот про направлення на електронну адресу відповідача 29.10.2018 заяви про перенесення розгляду справи в зв`язку з її хворобою, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З позовом в цій справі ОСОБА_1 звернулась до суду в січні 2019 року, а місцевим судом ухвалено рішення по суті вимог в квітні 2019 року.

Будь-яких доказів неможливості подання вказаних документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї, позивач не зазначила.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправильного проведення автотоварознавчої експертизи, оскільки вартість транспортного засобу визначена у висновку експерта № 4121 станом на день його ввезення на митну територію України, з чого визначено розмір пільги, яка дорівнює сумі умовно нарахованих на момент переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України митних платежів.

Отже, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України підтверджується матеріалами справи, відповідачем дотримано порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому постанова про порушення митних правил від 30.10.2018 № 0175/70000/18 є правомірною та не підлягає скасуванню.

Апеляційний суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правомірність власних дій, які є предметом оскарження позивачем.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що, у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 02 квітня 2019 року у справі № 226/318/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 13 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Г. М. Міронова