Справа № 260/296/19
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3935/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року про відмову у відкритті провадження в справі №260/296/19 (суддя Ващилін Р.О., м. Ужгород) за позовом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_2 про відшкодування витрат,-

встановив:

У березні 2019 року Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного звернулася в суд з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 витрати, пов'язані з його утриманням у зазначеному вищому навчальному закладі в розмірі 6660 грн 48 коп.

Ухвалою від 11 березня 2019 року суддя Закарпатського окружного адміністративного суду відмовив у відкриття провадження в адміністративний справі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що справи щодо відшкодування витрат, пов'язаних із утриманням у вищих навчальних закладах, потрібно розглядати в порядку адміністративного судочинства. При цьому покликається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №804/285/16, в якій висловлено вказану позицію.

З огляду на викладене, просить апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, з однієї сторони, та відповідачем, з іншої сторони, укладено контракт, предметом якого є проходження військової служби (навчання) в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 29.08.2018 р. №107-КС ОСОБА_2 відраховано з числа курсантів у зв'язку з небажанням продовжувати навчання. Чинність укладеного контракту припинено 29 серпня 2018 року.

Курсантом ОСОБА_2 частково відшкодовано витрати, пов'язані з його утриманням, однак несплаченою залишається заборгованість в сумі 6660,48 грн, що підтверджується довідкою помічника начальника Національної академії з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби №10 від 22.02.2019.

З огляду на вказані вище обставини, Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного звернулася в суд з позовом про стягнення зазначених вище витрат.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, керувався тим, що спірні правовідносини виникли між сторонами у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань та направлені на захист майнових прав позивача. У даному випадку, останній не є суб'єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції у відносинах з відповідачем. Натомість, пред'явлений позов стосується стягнення з громадянина коштів в якості відшкодування витрат, понесених державою на його утримання у вищому навчальному закладі. За своїм змістом понесені позивачем витрати є шкодою, завданою відповідачем державі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, установлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але і дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 5 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Пунктом 17 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п. 2 ч.1 ст. 19 КАС України).

За змістом ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов'язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

До виду військової служби відноситься, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів) (ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу»).

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.

Згідно з ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 частини п'ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що позивач, навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства оборони України, проходив військову службу, що відноситься до публічної служби. При цьому, виконання вимог контракту, укладеного між курсантом та Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, предметом якого є проходження військової служби (навчання), а також наслідки невиконання вимог такого охоплюється поняттям проходження публічної служби, а тому на вказані відносини відповідно до ст. 19 КАС України поширюється юрисдикція адміністративних судів.

До того ж, колегія суддів враховує постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16, у якій Верховний Суд відступив від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року в справі № 461/5577/15-ц, 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15, зазначивши, що спори, пов'язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби, - підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, безпідставним є посилання суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду України від 06.06.2018 у справі №820/1203/17, оскільки у такій наведено правовий висновок в іншій категорії справ, відмінних від тієї, що розглядається.

Відтак, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки спір про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у закладі вищої освіти ЗСУ є публічно - правовим та повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення у справі, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що є обов'язковими підставами для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного задовольнити.

Скасувати ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року про відмову у відкритті провадження в справі №260/296/19 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 08.05.2019.