Справа № 638/17017/18
Суддя: Шестак О. І.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/148/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.

при секретарі Цуваревій Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Кириленка Сергія Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року, звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до інспектора 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Кириленка Сергія Миколайовича, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та скасувати постанову серія НК № 774359 від 07.11.2018 по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, безпідставною, винесеною з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а вказані у постанові обставини вчинення правопорушення не відповідають дійсності.

Позивач стверджує, що в зоні дії знаку 3.29 (обмеження на 50 км/год) він їхав з дозволеною швидкістю. Після зупинку транспортного засобу Позивача, Відповідач одразу не представився, а зробив це тільки після вимоги Позивача. Не з`ясувавши жодних обставин у даній справі, Відповідач склав постанову, якою притягнув його до адміністративної відповідальності за правопорушення, якого Позивач не лише не вчиняв, а подія якого була відсутня; не надав ознайомитися з доказами нібито правопорушення, не прийняв клопотання про перенесення розгляду справи на інший час, а також не надав можливості скористатися послугами адвоката.

Крім того, Позивач зазначив, що інспектором УПП в порушенні вимог КУпАП не було оголошено, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, справа була розглянута за його відсутності, не досліджено докази.

Позивач стверджує, що коли він зайшов до приміщення посту та дізнався, що постанова вже була складена та в ній зазначено: «від підпису в постанові відмовився», він почав знімати на свій мобільний телефон відео та говорив інспектору, що він не відмовляюсь від отримання постанови, однак інспектор стверджував, що Позивач сам попросив направити її поштою. У подальшому Позивач отримав постанову у інспектор де відобразив свої зауваження щодо порушення процедури винесення постанови та не надання можливості скористатися послугами адвоката.

Також в обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що в порушення вимог ст. 285 КУпАП інспектором не було оголошено постанову негайно після закінчення розгляду справи. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення йому не були роз`яснені права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП України та ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Таким чином, на думку Позивача, незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор ОСОБА_2 грубо порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.11.2018 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Представник позивача адвокат Назаренко І.С. подав до суду заяву, в якій просив не брати до уваги письмові пояснення відповідача щодо позовної заяви та на докази наданні до відзиву, посилаючись на п. 9 ст. 79 та ч. 3 ст. 162 КАС України, оскільки копію відзиву з додатками позивачу ОСОБА_1 не надсилалась відповідачем, а також в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують надсилання відзиву з доказами позивачу. Просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач інспектор 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Кириленко С.М. у судове засідання не з`явився.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позову, при цьому зазначив, що ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 91 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 41 км/год, чим порушив п. 12.9.6 ПДР України. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію". Інспектор підійшов до водія, ким виявився позивач, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР України. Водій виконав законну вимогу та надав запитувані документи для перевірки. Встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.9.6 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Після чого, водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та проведено спрощений розгляд справи. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В подальшому він виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 255 грн., відповідно до санкції статті. В якості доказу перевищення швидкості є відповідне фото та відео, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу.

Крім того, відповідачем у відзиві зазначено принцип роботи лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 та правові підстави його застосування.

Також відповідачем зазначено, що з пояснень, які були надані позивачем на місті вчинення правопорушення чітко встановлена його вина у вчиненні адміністративного правопорушення. Постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене і своєчасне вирішення судом спорів в сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких гуртуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної вади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги в русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких в визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність і обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача в указаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Кириленка С.М. підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, і накладення адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 774359, винесеної інспектор 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Кириленко С.М. 07.11.2018 о 14:51 годині, ОСОБА_1 керував автомобілем «Lexus GS 350» номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись автодорогою Київ-Чоп на 236 км зі швидкістю 91 км/год при цьому перевищив обмеження руху в зоні дії знаку 3.29 (обмеження на 50 км/год) на 41 км/год, тим самим порушив п. 12.9, б), 12.10-2 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. До ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

При цьому єдиним доказом на підтвердження вини позивача у постанові зазначено фото правопорушення.

Суду не надано доказів, що вимірювання швидкості відповідачем проводилось в автоматичному режимі в зоні дії знаку 3.29 (обмеження на 50 км/год) і що саме в зоні дії цього знаку позивач перевищив швидкість, зокрема, не вказана система географічних координат місця події, не надано доказів щодо встановлення дорожніх знаків на зазначеній ділянці автодороги, тощо.

Отже, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення належних та допустимих доказів щодо порушення ним Правил Дорожнього руху України, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано.

Приписи ст. 252 КУпАП передбачають, що особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху затвердженого наказом МВС № 33 від 01.03.2010 р. лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM» є спеціальним технічним засобом, який працює в автоматичному режимі, що має функцію фото- кінозйомки, відеозапису.

Оскільки законодавче тлумачення поняття «Автоматичний режим роботи» відсутнє, суд вважає, що автоматичним є такий режим роботи приладу, який виконується без втручання в його діяльність сторонніх факторів, тобто без участі в процесі людини.

Як зазначає позивач, вказаний у постанові вимірювач швидкості руху знаходився в руках інспектора та керувався ним безпосередньо, а тому суд приходить до висновку, що вимірювання швидкості не є автоматичним засобом фото- чи відео фіксації. При цьому в постанові зазначено, що вимірювання швидкості здійснювалось в неавтоматичному режимі.

Доказів, які б спростовували дане твердження відповідачем до суду не надано.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04 жовтня 2018 року. Додатком № 1 до вказаного листа є Методичні рекомендації щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCАМ для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, якими обумовлено використання лазерних вимірювачів швидкості TruCАМ, а саме: порядок організації роботи, роботу з приладом та порядок вимірювання швидкості.

Відповідно до п. 1.2 зазначених методичних рекомендацій документування правопорушень, зафіксованих за допомогою приладів, здійснюється поліцейськими згідно з ст. 251 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395.

Відповідно до пункту 4 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частиною третьою статті 122 КУпАП.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частиною третьою статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Ч. 2 ст. 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Зазначена норма права вказує на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. А відтак не потребує додаткового роз`яснення про час та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими Розділом ІV КУпАП.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пунктів 9, 10 Розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Позивач у своїй позовній заяві стверджує, що він не повідомлявся про розгляд справи, йому не роз`яснювались права і обов`язки, передбачені статтею ст. 268 КУпАП України та ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України.

У відзиві на подану позовну заяву Відповідач зазначив, що позивачу були роз`яснені його права, однак ніяких доказів суду не надано.

Крім того, відсутні докази про те, що Позивач повідомлявся про розгляд справи, інспектором проігнороване клопотання позивача про перенесення розгляду справи на інший час, та надання можливості скористатися юридичною допомогою адвоката.

В порушення вимог ст. 285 КУпАП інспектором не було оголошено постанову негайно після закінчення розгляду справи.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідачем було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

Крім того, відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП, а саме: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Втім, позивач був позбавлений можливості скористатися своїми правами, оскільки оскаржувана постанова була винесена без розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього.

Отже, перед тим як винести постанову поліцейський повинен спочатку розглянути справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог статей 276, 277, 278, 279, 280 КУпАП. Постанова не може бути винесена без розгляду справи про адміністративне правопорушення, інакше така постанова вважатиметься незаконною.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015р. (справа №5-рп/2015), яким надано тлумачення словосполученням «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», суд вважає необґрунтованими, оскільки вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 КУпАП зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджуються вимоги ч. 4 ст. 258 КУпАП - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, визначеної частиною третьою статті 62 Конституції України і діючою в адміністративному праві, всі сумніви щодо доведеності вини особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, інспектор 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Кириленко С.М. не виконав вищевказані вимоги закону та не вжив необхідних та достатніх заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і, як наслідок, до винесення незаконної постанови.

Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню - у зв`язку з недоведеністю наявності в діях позивача події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-11, 73, 77, 211, 217, 229, 241-246, 250, 251, 255, 271, 286 КАС України, ст.ст. 7, 7, 122, 251, 280, 288 КУпАП, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Кириленко Сергій Миколайович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Кириленко Сергій Миколайович щодо розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову інспектора 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Кириленко Сергій Миколайович серія НК № 774359 від 07.11.2018 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Шестак О.І.