Справа № 500/648/19
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/648/19

06 травня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Хоменко Л.В.

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Дарморіс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправною відмови відповідача за № 3176/04 від 18.09.2018, якою відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком, з 03.02.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в серпні 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Однак, відповідач листом від 18.09.2018 № 3176/04 повідомив позивача, що протокольним рішенням № 13 від 23.08.2018 комісія Бережанського об`єднаного УПФУ Тернопільської області для розгляду питань, пов`язаних з призначенням пенсій відповідно до Закону № 1058-IV відмовила позивачу у призначенні пенсії за віком, мотивуючи тим, що загальний трудовий стаж згідно поданих документів становить 21 рік 4 місяці 6 днів, що не дає право на призначення пенсії за віком. При цьому, період роботи позивача з 24.08.1983 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі відповідач не зарахував до стажу позивачу в кратному розмірі, оскільки останній не надав довідки, у якій було би зазначено, що позивач працював на підставі строкового трудового договору.

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки він надав всі необхідні документи, які підтверджують, що в період з 24.08.1983 по 12.07.1994 позивач працював в районах Крайньої Півночі, а тому такий період підлягає обчисленню в кратному розмірі, що дає право на пенсію за віком.

Ухвалою суду від 08.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 06.05.2019.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснила, що Пенсійний фонд правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, оскільки загальний трудовий стаж позивача згідно поданих документів становить 21 рік 4 місяці 6 днів, що не дає право на призначення пенсії за віком. При цьому, період роботи позивача з 24.08.1983 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі відповідач не зарахував до стажу позивачу в кратному розмірі, оскільки останній не надав довідки, у якій було би зазначено, що позивач працював на підставі строкового трудового договору.

Також зазначила, що позовні вимоги позивача щодо призначення пенсії за віком, починаючи з 03.02.2018 є безпідставними, так як позивач звернувся із заявою про призначення пенсії лише 16.08.2018, тобто після трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З огляду на зазначене та посилаючись на відзив на позовну заяву від 11.04.2019 № 1374/09, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, що 16.08.2018 позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою про призначення пенсії за віком. До заяви надав всі необхідні документи для призначення пенсії.

Листом від 18.09.2018 № 3176/04 відповідач повідомив позивача, що протокольним рішенням № 13 від 23.08.2018 комісія Бережанського об`єднаного УПФУ Тернопільської області для розгляду питань, пов`язаних з призначенням пенсій відповідно до Закону № 1058-IV відмовила позивачу у призначенні пенсії за віком, про що був мотивуючи тим, що загальний трудовий стаж згідно поданих документів становить 21 рік 4 місяці 6 днів, що не дає право на призначення пенсії за віком. Зокрема, стаж позивачу врахований за наступні періоди:

- з 01.09.1973 по 30.07.1976 - навчання в професійно - технічному училищі № 1 с-ща Поморяни Золочівського району Львівської області (2 роки 11 місяців);

- з 05.04.1977 по 19.05.1979 - військова служба (2 роки 1 місяць 15 днів);

- з 22.08.1979 по 23.08.1982 - робота на Бережанському заводоуправлінні будівельних матеріалів (3 роки 2 дні);

- з 25.08.1982 по 20.09.1982 - робота на Бережанській побутрембуддільниці (26 днів);

- з 24.08.1983 по 12.07.1994 - робота в Новоуренгойському Автотракторному підприємстві виробничого об`єднання "Укрбургаз" (теперішній філіал "Уренгой буріння" ООО "Газпром буріння"), яке знаходиться в м. Новий Уренгой на території Ямало - Ненецького автономного округу Тюменської області, яка відноситься до районів Крайньої Півночі (10 років 10 місяців 19 днів);

- з 18.03.2004 по 07.07.2006 - робота в Державному історико - архітектурному заповіднику (2 роки 4 місяців 4 дні).

При цьому, період роботи позивача з 24.08.1983 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі відповідач не зарахував до стажу позивачу в кратному розмірі, оскільки останній не надав довідки, у якій було би зазначено, що позивач працював на підставі строкового трудового договору (арк. справи 7-10).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Відповідно до пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 01 січня 2004 року, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі , відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Статтями 1-4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

Статтею 5 зазначеного Указу передбачено надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Відповідно до статті 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 № 1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" встановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з п`яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1), який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку, що строковий трудовий договір не є єдиним документом, на підставі якого проводиться пільгове обчислення страхового стажу.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.

Сторонами не заперечується факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Водночас, відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10.11.1967 "Тюменская область - Ямало-Ненецкий автономный округ" відноситься до районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Факт роботи позивача з 24.08.1983 по 12.07.1994 в Новоуренгойському Автотракторному підприємстві виробничого об`єднання "Укрбургаз" (теперішній філіал "Уренгой буріння" ООО "Газпром буріння"), яке знаходиться в м. Новий Уренгой на території Ямало - Ненецького автономного округу Тюменської області, яка відноситься до районів Крайньої Півночі , підтверджується довідкою № УРБ/04/0441-4799 від 28.06.2018, в якій зазначено період роботи позивача в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та вказано, що позивач працював повний робочий день (арк. справи 11-16).

Водночас, як слідує з відповідних довідок, що за вказаний період роботи позивач отримував відповідну заробітну плату (арк. справи 17-19).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивач має право на пільги, що передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі , зокрема, право на зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком.

Таким чином, дії відповідача щодо неврахування при призначені пенсії стажу роботи позивача з 24.08.1983 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи, з підстав ненадання довідки, у якій було би зазначено, що позивач працював на підставі строкового трудового договору, є протиправними, як наслідок і протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком.

Водночас, суд встановив, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія паспорта (арк. справи 22).

Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо призначення пенсії за віком, починаючи з 03.02.2018 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач звернувся із заявою про призначення пенсії лише 16.08.2018, тобто після трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Христов проти України" (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04, рішення від 19.02.2009 року, п. 33) повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенцію) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Водночас, відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на зазначене та з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства та вказаних рішень Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України, шляхом:

- визнання протиправним та скасування протокольне рішення комісії Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду питань, пов`язаних з призначенням пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 13 від 23.08.2018;

- зобов`язання Бережанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити позивачу пенсію на підставі пункту 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16.08.2018;

- у задоволені позовних вимог позивача до Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про призначення пенсії з 03.02.2018, - відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 384,20 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 13а, м. Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, 47501, ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати протокольне рішення комісії Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду питань, пов`язаних з призначенням пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №13 від 23 серпня 2018 року.

Зобов`язати Бережанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію на підставі пункту 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16 серпня 2018 року.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про призначення пенсії з 03 лютого 2018 року, - відмовити.

Стягнути користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області судові витрати на суму 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.05.2019.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.