Справа № 140/54/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3743/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Глушка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року (головуючий суддя Сорока Ю.Ю., м. Луцьк, повний текст складено 25.02.2019) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205110/2018/001116/2 від 10.12.2018.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів №UA205110/2018/001116/2 від 10.12.2018. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 7842 (сім тисяч вісімсот сорок дві) гривні 00 копійок.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Волинська митниця Державної фіскальної служби України оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 та прийняти постанову, якою в позові відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що під час опрацювання документів, поданих з МД №UA205090/2018/102771 на товар «Автомобіль легковий, марка -Renault, модель - Espace, модельний рік виготовлення - 2008, календарний рік виготовлення - 2008, кузов НОМЕР_1...», та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару, встановлено, що документи подані для підтвердження митної вартості товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності.

Так. в рахунку-фактурі від 16.11.2018 №VF04/11/18 відсутній обов'язковий реквізит документа - підпис продавця та покупця товару. Таким чином, рахунок-фактура не завірена підписами учасників зовнішньо-економічної операції.

В прийнятому рішенні суд першої інстанції вказав, що розбіжності в умовах оплати за товар не впливає на рівень митної вартості та не може бути підставою витребування документів. Проте, такий висновок суду є необгрунтованим, адже жодних суперечностей в умовах оплати за товар виявлено не було. Більше того, вказане свідчить про неналежний розгляд справи судом.

Виявлені суперечності стосувались рахунка-фактури, який не містив основних реквізитів документа - підписів покупця та продавця. Судом першої інстанції не взято до уваги твердження представника митниці, що відповідно до п.2 Наказу ДМС України «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» від 17.11.2005 №1118 документами, що підтверджують право власності на ТЗ є: а) придбані (отримані) у громадян чи підприємств - засвідчені нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо; б) придбані в підприємств - оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, чеків, рахунків-фактур, інвойсів, інших документів. У цих документах, крім чеків, згідно з формою відповідного бланка повинні бути зазначені дата продажу, номери шасі (рами), кузова (або ідентифікаційний номер), двигуна ТЗ, його модель і рік виготовлення, а також прізвище, ім'я, по батькові особи, якій продано ТЗ.

Вказане є суттєвим недоліком, а з огляду на те, що рахунок-фактура є одним з основних документів, що містять інформацію про вартість товару, подання неналежного документа вже є підставою відмови в визнанні заявленої позивачем митної вартості товару.

З огляду на вказане, профільним підрозділом митниці направлено повідомлення декларанту з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: - платіжні документи, що підтверджують вартість товару (п.2.4, 2.5 ст.53 МКУ); - висновки про якісні та вартісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними установами (п.3.8 ст.53 МКУ); - страхові документи, інші документи, що містять відомості про вартість страхування (п.2.8 ст.53 МК України); - транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення (п.2.6 ст.53 МКУ); - інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням).

На вимогу митниці декларантом подано наступні документи: висновок експерта від 03.12.2018 №01/12/2018; цінову інформацію; документ № VF04-05/11/18 від 28.11.2018; листи №80 та №81.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що декларантом виконано вимоги митниці з приводу надання додаткових документів. Проте, вказане не відповідає дійсності, оскільки декларантом не надано платіжних документів, які засвідчують факт оплати згідно фактури від 16.11.2018 № VF04/11/18, що містять реквізити необхідні для ідентифікації імпортованого товару та для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Вказане підтверджується і обумовленими в рахунку-фактурі від 16.11.2018 № VF04/11/18 умовами, оскільки у поданому рахунку-фактурі передбачено спосіб оплати за товар - «шляхом переводу протягом 60 днів», а фактура містить рахунки підприємства в банку, на які повинна була здійснюватися оплата за вказаний товар.

Таким чином, поданий документ від 28.11.2018 № VF04-05/11/18 не є належним документом для підтвердження факту оплат за т/з, оскільки не містить печатку банківської установи, чек банківської операції, номер посилання, режим реалізації, витрати та інші спеціальні відмітки банку, необхідні для ідентифікації імпортованого товару.

Судом першої інстанції також не враховано твердження представника митниці, що рахунок-фактура подана декларантом не містила умов щодо можливості зміни способу оплати за товар та вказувала на єдиний можливий спосіб розрахунку - банківський переказ.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митниця може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Не відповідають дійсності і висновки суду першої інстанції щодо не проведення консультацій, бо відповідно до вимог ст. 55 та ст. 57 на основі проведення консультації, а також враховуючи не надання декларантом витребуваних документів для підтвердження заявленої митної вартості т/з, митницею електронним шляхом повідомлено декларанта про намір прийняття рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом згідно зі статтею 64 МКУ на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС №780 від 28.11.2018 «Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів бувших у вжитку» та спрацюванням системи ризиків АСАУР «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов'язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_1», цінової інформації, наявної в електронному довіднику Schwacke NET та відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 у редакції Наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 №1335/5/1159.

Таким чином, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, а також враховуючи відмову декларанта подавати витребувані документи, митницею прийняте Рішення про коригування митної вартості №UA205110/2018/001 116/2 від 10.12.2018 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA2051 10/2018/02755 від 10.12.2018. Митну вартість визначено на рівні 1400 Євро.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно рахунку - фактури №VF04/11/18 від 16.11.2018 придбано у компанії «SASCHA SP.Z О.О.» легковий автомобіль: марки «Renault», модель «Espace», 2008 року випуску, за ціною 4200 польських злотих. З метою митного оформлення ввезеного на територію України автомобіля, а саме: «легковий автомобіль: марки «Renault», модель «Espace», бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2008, модельний рік виготовлення - 2008, дата першої реєстрації - 21.01.2008, тип двигуна - дизельний, об'єм двигуна - 1995 куб. см, потужність двигуна - 96 кВт, власна маса - 1 877 кг, повна маса - 2 582 кг, кузов НОМЕР_2 позивачем, через представника ПП «Прайд Сервіс» (декларант), подано до Волинської митниці ДФС митну декларацію від 29.11.2018 № UA205090/2018/102771, в якій зазначено митну вартість за основним методом, тобто за ціною договору щодо товарів, які імпортуються в сумі 4200 польських злотих. На підтвердження вартості товару декларантом одночасно подано: рахунок-фактуру від 16.11.2018 №VF04/11/18; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 02.07.2014 №2584484; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними установами від 29.11.2018 №1723-F; платіжне доручення про сплату митних платежів від 28.11.2018 №13; копію митної декларації країни відправлення від 28.11.2018 № 18PL31010Е0931927.

У зв'язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, 29.11.2018 Волинською митницею ДФС направлено позивачу електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості згідно із статтями 53, 54 Митного кодексу України, а саме: платіжні документи, що підтверджують вартість товару (п.2.4, 2.5 ст.53 МКУ); висновки про якісні та вартісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними установами (п.3.8 ст.53 МКУ); страхові документи, інші документи, що містять відомості про вартість страхування (п.2.8 ст.53 МК України); транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення (п.2.6 ст.53 МКУ); інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням). Декларантом листом №80 від 29.11.2018 повідомлено Волинську митницю ДФС про те, що оригінали зазначені в графі 44, шо підтверджують митну вартість товару були надані до митного оформлення і містять вичерпну інформацію для підтвердження заявленого рівня митної вартості автомобіля.

Листом №81 від 04.12.2018 декларантом надано митному органу наступні документи: висновок автотоварознавчого дослідження №01/12/2018 від 03 грудня 2018 року, яким митна вартість товару додатково була підтверджена; квитанція «SASCHA SP.Z О.О.» №VF04-05/11/18 від 28.11.2018 про проведення розрахунку із покупцем в повному обсязі; цінову інформацію по лотах. За результатами розгляду документів, 10 грудня 2018 року Волинською митницею ДФС, враховуючи відмову декларанта подавати документи, що засвідчують факт оплати товару, відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості №UA205110/2018/001116/2 від 10.12.2018 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205090/2018/02755 від 10.12.2018. Митну вартість визначено на рівні 1 400 Євро. У цій же картці відмови митний орган роз'яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 митної декларації у відповідності до рішення про коригування митної вартості №UA205110/2018/001116/2 від 10.12.2018.

Розглядаючи спір суд першої інстанції, вірно зазначив, що згідно ст. 49 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI (з наступними змінами та доповненнями) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1 - 3 ст. 52 цього Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв'язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 54 цього Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 5, 5, 6 ст. 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частинами 1, 2 ст. 64 цього Кодексу встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Як з'ясовно судом першої інстанції, що згідно оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA205110/2018/001116/2 від 10.12.2018, додаткові документи були витребувані відповідачем від декларанта у зв'язку з тим, що документи, які були подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Разом з тим, у цьому рішенні відсутнє обґрунтування того, що зазначені недоліки впливають на митну вартість товару. Також суд вірно зазначив, що розбіжності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем порушено вимоги ч.ч. 5, 6 ст. 55 Митного кодексу України, так як він не надав доказів проведення письмових консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, безпідставно вказавши в оскаржуваному рішенні про проведення письмових консультацій та оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

За умови не наведення органом доходів і зборів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, що ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Сумніви органу доходів і зборів можна вважати обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наведене свідчить про обов'язок органу доходів і зборів зазначити конкретні обставини, що викликають такі сумніви, та причини неможливості підтвердження заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів, а також зазначити конкретні документи, надання яких може розвіяти вказані сумніви.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган доходів і зборів повинен чітко вказати, які саме складові митної вартості, на його думку, є непідтвердженими, а також, які документи слід надати для підтвердження того чи іншого показника.

Суд першої інстанції вірно вважав, що за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування органом доходів і зборів коригування митної вартості є передчасним. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 29 травня 2012 року у справі №21-91а12 та від 11 вересня 2012 року у справі №21-262а 12.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року по справі № 140/54/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

І.В. Глушко

повний текст складено 08.05.2019