Справа № 542/1768/18
Суддя: Стрельченко Т. Г.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року справа № 542/1768/18

провадження № 2-а/542/5/19

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрельченко Т.Г.,

при секретарі Нестеренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Нові Санжари, вул. Незалежності, 32, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 3749/20500/18 від 19.07.2018 року за ознаками ст. 485 МК України, винесену в.о. начальника Волинської митниці ДФС України Шелігацьким Є.С.

Заперечує обвинувачення в заявленні в митній декларації на автомобіль марки «RENAULT» неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, та надання органу доходів і зборів документів з такими неправдивими відомостями. Стверджує, що жодних документів для митного оформлення особисто не подавав та жодних даних у митну декларацію не вносив, оскільки за митне оформлення транспортного засобу був відповідальний декларант, а тому не є субєктом адміністративного правопорушення. В оскаржуваній постанові інформації про документи, які подані саме ним, не вказано. Жодних викликів для дачі пояснень, складення протоколу і його розгляду не отримував. Зазначених обставин відповідач не перевірив і не зясував, чим допустив неповноту і необєктивність під час розгляду справи і винесення постанови.

Крім того, вказує, що на момент винесення Волинською митницею ДФС постанови закінчились строки накладення адміністративного стягнення, що є самостійною підставою для закриття провадження у справі про порушення митних правил.

Також, оскільки, він не був присутнім в день складання постанови, йому не були розясненні права та обовязки у відповідності до закону, тому не мав можливості саме в цей день отримати її, ознайомитись з її змістом та бути обізнаним з тим, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України. Фактично отримав її лише 17 грудня 2018 року, тому вважає, що пропустив строк на оскарження з поважних причин.

З врахуванням наведеного, просить суд поновити строк на оскарження постанови, визнати протиправною та скасувати постанову в справі по порушення митних правил № 3749/20500/18 від 19.07.2018 року, винесену відносно нього, а справу закрити за відсутності складу правопорушення.

Ухвалою суду від 09.01.2019 року поновлено строк на оскарження постанови, адміністративний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу в судове засідання для розгляду по суті.

Позивач та його представник, адвокат Волков Д.В., будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності та про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав відзив на позов, в якому вказав на доведеність вини позивача у вчиненні порушення митних правил отриманими в порядку ст. 352 МК України від литовських митних органів документами, які в розумінні ст. 495 МК України є належними і допустимими доказами. ОСОБА_1 особисто подав до митного оформлення рахунок-фактуру із вартістю транспортного засобу у 2300 євро. Позивач безпосередньо займався придбанням автомобіля, його перевезенням та надавав митному брокеру для здійснення декларування документи, що містять неправдиві відомості, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 просив відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті .

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст. 205 КАС України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Частинами першою, другою ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і розяснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» (зі змін. та доп.), орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані помякшуючі обставини, майновий стан винного, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 30.01.2018 року в місці пропуску «Луцьк» Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № 205090/2018/006609, де декларантом (митним брокером) Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа Брок» (33024, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Млинівська, 18) є громадянин України ОСОБА_4, проведено митне оформлення товару «легковий автомобіль: марка «RENAULT», модель «MEGANE», ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_1, загальна кількість місць, включаючи місце водія за документами виробника, - 5, призначений для використання по дорогах загального користування, бувший у використанні, номер двигуна (тип) - К9К, двигун дизельний, робочий обєм циліндрів - 1461 куб.см, потужність - 81кВт, колісна формула - 4x2, тип кузова - універсал, календарний рік виготовлення 2012, модельний рік виготовлення - 2012, який відповідно до Фактури (TRANSPORTO PRIEMONES PIRKIMO - PARDAVIMO SUTARTIS) від 29.01.2018 року № 10-00 слідував від продавця UAB «ROLIDAS» на адресу фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) за ціною 2300 Євро (а.с. 23, 24).

За митне оформлення даною транспортного засобу при його митній вартості у 83919,27 грн. було сплачено митних платежів в загальній сумі 33168,38 грн.

05.07.2018 року до Волинської митниці ДФС з Державної фіскальної служби України листом від 27.06.2018 № 19770/7/99-99-20-02-01-17 надійшло звернення митних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки «RENAULT», модель «MEGANE», ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_1, експортною митною декларацією MRN № 18LTKR1000EK020D14 (а.с. 93, 94) та рахунком-фактурою серії TSN № 2401 від 29.01.2018 року (а.с. 95, 96) щодо купівлі-продажу даного транспортного засобу, в якому вказано, що автомобіль був проданий ОСОБА_1 компанією UAB «T&S MOBILE» за ціною 5400 Євро, що за курсом Національного банку України станом на 01.02.2018 року, тобто на момент митного оформлення товару за митною декларацією, склало 188818,35 грн.

По даному факту головним державним інспектором Волинської митниці ДФС ОСОБА_6 складено протокол про порушення митних правил № 3749/20500/18 від 19.07.2018 року, відповідно до якого громадянин України ОСОБА_1 за посередництвом брокера ТОВ «Константа Брок» громадянина ОСОБА_4 під час митного оформлення транспортного засобу (товару) марки «RENAULT MEGANE», ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_1, за митною декларацією ІМ40ДЕ №205090/2018/006609 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 33567,71 грн., тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості щодо відправника товару та отримувача, неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості, чим порушив митні правила, передбачені ст. 485 МК України (а.с. 18-22).

15.08.2018 року в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шеліганський Євгеній Сергійович виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 3749/20500/18 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 100703,13 грн. (а.с. 14-17).

Згідно із ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Отже, адміністративна відповідальність, в тому числі, за порушення митних правил, є персоніфікованою. У звязку з цим в діях особи, яка надала доручення на вчинення певних дій, мають бути доведені всі ознаки складу порушення митних правил.

Статтею 485 МК України передбачена адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Зі змісту даної статті випливає, що в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини та особлива мета ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналіз досліджених доказів свідчить, що по справі достатніх доказів такої вини і мети в діях позивача не зібрано.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил та головним доказом для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за передбачене ст. 485 МК України правопорушення були одержані від литовських митних органів експортна митна декларація MRN № 18LTKR1000EK020D14 та рахунок-фактура серії TSN № 2401 від 29.01.2018 року (а.с. 93-96).

Між відомостями цієї експортної декларації і наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами дійсно є невідповідності щодо вартості транспортного засобу.

Однак сама по собі експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці. Вона жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах, компанії UAB «ROLIDAS».

Експортна декларація MRN № 18LTKR1000EK020D14 для митного оформлення литовським митним органам надавалась експортером, тобто компанією UAB «T&S MOBILE», яка виступала і декларантом.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що особисто ніяких документів до митного оформлення не подавав. З митної декларації типу ІМ40ДЕ № 205090/2018/006609 вбачається, що одержувачем товару був брокер ТОВ «Константа Брок» ОСОБА_4, уповноважений позивачем на підставі доручення.

Цим дорученням позивач уповноважив представника ТОВ «Константа Брок» на вчинення ним законних дій щодо представництва його інтересів під час купівлі автомобіля та здійснення, в тому числі, митного оформлення. Доказів протиправної змови повіреного та позивача на неправомірне зменшення розміру митних платежів при винесені оскаржуваної постанови та вході розгляду даної справи не встановлено.

Представник відповідача в відзиві на позов вказав, що покупцем товару в експортній декларації MRN № 18LTKR1000EK020D14 зазначений позивач ОСОБА_1 Під час розгляду даної справи встановлено, що доказів про причетність ОСОБА_1 до оформлення цієї декларації при розгляді протоколу і винесені оскаржуваної постанови здобуто не було.

Митне оформлення транспортного засобу та його декларування здійснював декларант (митний брокер) ТОВ «Константа Брок» ОСОБА_4, який в ході здійснення провадження та розгляду протоколу № 3749/20500/18 опитаний про обставини декларування і надання йому відповідних документів не був.

Волинська митниця ДФС, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи литовських митних органів, не перевірила обставин завершення експорту товару; для усунення всякого роду сумнівів не вчинила запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом ОСОБА_4

З наведених міркувань суд вважає, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару.

Такі документи лише свідчать, що литовська компанія UAB «T&S MOBILE» задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС.

В оскаржуваній постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, аніж тим, що подані до митного оформлення на Волинській митниці ДФС.

Крім цього, під час судового розгляду адміністративного позову встановлено, що під час розгляду протоколу про порушення митних правил всупереч положенням ст. 492 МК України до уваги брались отримані від литовських митних органів документи без їх перекладу на державну мову, що позбавляло можливості дати оцінку їх змісту і дає підстави для їх визнання недопустимими доказами.

Отже, аналіз доказів по справі свідчить, що належних, допустимих і достатніх доказів про наявність в діях позивача складу передбаченого ст. 485 МК України правопорушення не встановлено.

Крім цього, митне оформлення транспортного засобу передбачає сплату акцизного податку, що справляється з огляду на обєм циліндрів двигуна (ст. 215 ПК України), а також ввізного мита і податку на додану вартість, що обраховуються, в тому числі, з митної вартості транспортного засобу (Закон України «Про митний тариф», розділ V ПК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

По справі встановлено, що митне оформлення транспортного засобу проведено відповідно до декларації ІМ40ДЕ № 205090/2018/006609, в якій митна вартість автомобіля визначена за 6 (резервним) методом.

В порядку ст. 55 МК України митниця коригування митної вартості транспортного засобу, в тому числі із застосуванням основного методу (за ціною договору), не проводила, відповідне рішення в матеріалах справи відсутнє.

Відтак самостійне визначення управлінням адміністрування митних платежів Волинської митниці розміру таких платежів на підставі документів, що були отримані від литовських митних органів, не відповідає положенням МК України щодо процедури коригування такої вартості, через що відповідна службова записка є недопустимим доказом.

Оскільки визначення розміру митних платежів прямо впливає на розмір штрафу за порушення митних правил, вбачаються підстави для висновку про неповноту і необєктивність провадження в справі про порушення митних правил.

Отже, сукупність наведених обставин дає підстави для визнання оскаржуваної постанови протиправною і її скасування.

В той же час на момент ухвалення цього рішення збігли передбачені ст. 467 МК України строки для притягнення до адміністративної відповідальності, що діяли на час досліджуваних подій.

За таких обставин продовження провадження в справі суперечитиме положенням ст. 467 МК України та ст. 247 КУпАП.

Оскільки на час винесення оскаржуваної постанови не було достатніх, належних і допустимих доказів винуватості, а їх збирання поза строком накладення стягнення суперечитиме закону, суд вважає, що провадження у справі про порушення митних правил слід закрити за відсутністю в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

У звязку з цим та відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України позов підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242-247, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича від 15.08.2018 року в справі про порушення митних правил № 3749/20500/18 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів визнати протиправною і скасувати.

Провадження в справі про порушення митних правил закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого адміністративного апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя /підпис/

Відповідає оригіналу

Голова Новосанжарського районного суду

Полтавської області Т.Г. Стрельченко