Справа № 802/801/16-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

10 травня 2019 р. Справа № 802/801/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Перевертака В.В.

представника позивача: Формуги І.Ю.

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі

за позовом: Вінницької об`єднаної державної інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

до: ОСОБА_1

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 (відповідач у справі, боржник у виконавчому провадженні) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи заяву відповідач зазначив, що постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 01.08.2016 року у цій справі якою стягнуто із нього суму податкового боргу переглянута за нововиявленими обставинами. За результатом перегляду постановою суду від 31.10.2017 року, постанову від 01.08.2016 року скасовано в частині та прийнято нову постанову в справі № 802/801/16-а.

Не погоджуючись із постановою від 31.10.2017 року в адміністративній справі № 802/801/16-а ОСОБА_1 , оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018 року, постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 31.10.2017 року визнано нечинною, а провадження у справі № 802/801/16-а закрито. Підставою для прийняття ухвали від 01.02.2018 року стало встановлення судом апеляційної інстанції факту сплати відповідачем податкового боргу, стягнутого постановою суду від 01.08.2016 року.

Заявник зазначає, що незважаючи на сплату ним податкового боргу на підставі судового рішення, у лютому 2019 року, йому стало відомо про існування постанови про розшук майна боржника, накладення арешту на автомобіль та стягнення із нього 130 669,04 грн за виконавчим листом № 802/801/16-а від 02.09.2016 року.

Відповідач зіслався також на те, що ним неодноразово подавалися звернення до органу ДВС з метою закриття виконавчого провадження у зв`язку із повним виконанням рішення суду. Однак, письмової відповіді йому не надано, водночас усно повідомлено про відсутність підстав для закриття виконавчого провадження. Вказані обставини й стали приводом для звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Вінницькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області (позивач у справі, стягувач у виконавчому провадженні) подано відзив на заяву відповідача. У відзиві позивач посилаючись на відсутність визначених статтею 374 КАС України підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, просив врахувати його при розгляді справи.

У судовому засіданні відповідач заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню підтримав та просив її задовольнити посилаючись на повне виконання обов`язку за судовим рішенням на виконання якого виконавчий лист видано.

Представник позивача у судовому засіданні підтвердила факт сплати відповідачем податкового боргу на виконання судового рішення, однак при прийнятті судового рішення за результатами розгляду заяви поклалася на розсуд суду.

На виконання ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 02.05.2019 року у цій справі, Центральним відділом Державної виконавчої служби м. Вінниця надано суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 52327739 з примусового виконання виконавчого листа № 802/801/16-а.

Заслухавши пояснення представників сторін, надавши оцінку письмовим доказам, що стосуються розгляду заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню із наступних мотивів.

Судом встановлено, що у провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Постановою суду від 01.08.2016 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету заборгованість із сплати податку з доходів фізичних осіб в загальній сумі 130 669,04 грн.

На виконання судового рішення, 02.09.2016 року судом першої інстанції видано виконавчий лист № 802/801/16-а.

26.09.2016 року Центральним відділом державної виконавчої служби міста Вінниці Головного управління юстиції у Вінницькій області, на підставі виконавчого листа № 802/801/16-а від 02.09.2016 року, відкрито виконавче провадження ВП № 52327739 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету заборгованості зі сплати податку з доходів фізичних осіб в загальній сумі 130669,04 грн.

В подальшому, заявником було оскаржено податкове повідомлення - рішення № від 06.08.2015 року, яке стало підставою для стягнення з нього на користь місцевого бюджету заборгованості зі сплати податку з доходів фізичних осіб (адміністративна справа № 802/516/17-а).

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.05.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 року визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 06.08.2015 року № лише в частині нарахування податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в сумі 7872,84 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 1968,21 грн.

27.10.2017 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області прийнято інше податкове повідомлення-рішення № про стягнення суми податкового зобов`язання.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 подано заяву про перегляд постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 01.08.2016 року в адміністративній справі № 802/801/16-а за нововиявленими обставинами.

За результатом перегляду постанови за нововиявленими обставинами, постановою суду від 31.10.2017 року, постанову від 01.08.2016 року скасовано в частині та прийнято нову постанову у справі № 802/801/16-а.

Під час перегляду постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 01.08.2016 за нововиявленими обставинами в суді першої інстанції позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог на суму 9841,05 грн, у зв`язку із чим позивач просив стягнути з відповідача податковий борг у сумі 105173 грн. 42 коп.

Не погоджуючись із судовим рішенням від 31.10.2017 року, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018 року, постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 31.10.2017 року визнано нечинною, а провадження у справі № 802/801/16-а закрито.

Підставою для прийняття судом апеляційної інстанції ухвали від 01.02.2018 року стала та обставина, що ОСОБА_1 після прийняття оскаржуваного судового рішення було в добровільному порядку сплачено до місцевого бюджету заборгованість із податку з доходів фізичних осіб у розмірі 105173 грн. 42 коп.

Крім того, 31 січня 2018 року до апеляційного суду надійшла заява від представника позивача, в якій вказано, що згідно картки особового рахунку по податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 , грошове зобов`язання, яке визначено в податковому повідомленні-рішенні № від 06.08.2015 р за основним платежем на 92011.58 грн., та штрафна (фінансова) санкція у розмірі 23002.89 грн., пеня що обліковувалась у картці особового рахунку відповідача в сумі 15654.57 грн., виключено.

Тобто, податковий борг, який визначений у податковій вимозі форми «Ф» від 28.01.2016 на загальну суму 130669.04 грн., та стягнуто постановою суду першої інстанції від 01.08.2016 року у цій справі на виконання якого судом 02.09.2016 року видано виконавчий лист № 802/801/16-а, ще станом на 16.11.2017 року відповідачем у справі було сплачено.

Щодо процедури виконання постанови суду від 01.08.2016 року якою стягнуто з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету заборгованість із сплати податку з доходів фізичних осіб в загальній сумі 130 669,04 грн, то судом встановлено, що 21.09.2016 року до органів Державної виконавчої служби надійшла заява позивача у справі про відкриття виконавчого провадження.

26.09.2016 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено її 27.09.2016 року боржнику.

Постановою від 26.09.2016 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ( ОСОБА_1 )

03.10.2016 року прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 13066, 90 грн.

Із моменту відкриття виконавчого провадження органами Державної виконавчої служби вживалися заходи з метою виконання судового рішення.

03.05.2019 року на підставі письмової заяви стягувача від 26.04.2019 року № 14878/9/02 державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого листа № 802/801/16-а стягувачу.

19.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа від 02.09.2016 року № 802/801/16-а таким, що не підлягає виконанню.

Надаючи оцінку мотивам поданої заяви суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 374 КАС України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково передбачені ч. 2 ст. 374 КАС України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однією із підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в силу зазначеної норми Кодексу адміністративного судочинства України є відсутність обов`язку боржника на виконання якого видано виконавчий документ, в тому числі у зв`язку з його припиненням.

Як передбачено нормою п. 37.3. ст. 37 ПК України, підставою для припинення податкового обов`язку є, в тому числі, його виконання.

Як встановлено при розгляді заяви, обов`язок відповідача, що виник на підставі постанови суду від 01.08.2016 року про сплату на користь місцевого бюджету заборгованості із податку з доходів фізичних осіб та на виконання якого видано 02.09.2016 року виконавчий лист № 802/801/16-а припинився у зв`язку із сплатою сум податкового боргу ОСОБА_1

Вказані обставини підтверджуються квитанцією № 2 від 16.11.2017 року ОСОБА_1 (а.с. 99), письмовими поясненнями представника позивача від 31.01.2017 року (а.с. 132), листами позивача від 23.04.2019 року та від 26.04.2019 року.

Крім того, факт сплати відповідачем податкового боргу встановлено ухвалою суду апеляційної інстанції від 01.02.2018 року у цій справі (а.с. 137 - 138).

Відтак, суд доходить висновку про існування передбаченої ч. 2 ст. 374 КАС України підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, а саме припинення обов`язку боржника у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого листа № 802/801/16-а.

Разом із тим, є помилковими твердження заявника про скасування судового рішення на підставі якого видано виконавчий документ, оскільки як зазначалося стягнення податкового боргу із відповідача відбулося на підставі постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 01.08.2016 року. Ця постанова скасована за результатом її перегляду за нововиявленими обставинами, постановою суду від 31.10.2017 року. Проте ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018 року, постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 31.10.2017 року визнано нечинною, а провадження у справі № 802/801/16-а закрито. Визнання нечинним постанови від 31.10.2017 року припинило дію судового рішення яким було скасовано постанову від 01.08.2016 року. Тому немає підстав стверджувати про відсутність судового рішення на підставі якого видано виконавчий документ.

Надаючи оцінку факту прийняття державним виконавцем 03.05.2019 року постанови про повернення виконавчого листа № 802/801/16-а стягувачу, суд вважає що такий не може бути оцінений як перешкода для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню із наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч. 3 ст. 39 Закону № 1404-VIII).

Водночас, в силу п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, підставою для прийняття постанови про повернення виконавчого документу стягувачу є його письмова заява про повернення виконавчого документа.

Однак, ч. 5 ст. 37 Закону № 1404-VIII передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Аналіз наведених норм Закону № 1404-VIII дає підстави вважати, що правові наслідки прийняття постанов про закінчення виконавчого провадження та про повернення виконавчого документа стягувачу різняться. Крім того, згідно ч. 5 ст. 37 Закону № 1404-VIII, вразі повернення виконавчого документу, стягувач не позбавлений можливості повторно пред`являти виконавчий лист до виконання.

Щодо прийняття 03.10.2016 року постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 13066, 90 грн. та її чинності на момент розгляду заяви, то вказані обставини не мають значення при розгляді заяви боржника, оскільки згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII, така постанова є окремим виконавчим документом.

Враховуючи припинення обов`язку боржника у виконавчому провадженні, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання виконавчого листа виданого 2 вересня 2016 року у справі № 802/801/16-а про стягнення із ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету заборгованості із сплати податку з доходів фізичних осіб в сумі 130669,04 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 248, 250, 256, 294, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа виданого в адміністративній справі № 802/801/16-а таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий лист виданий 2 вересня 2016 року у справі № 802/801/16-а про стягнення із ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету заборгованості із сплати податку з доходів фізичних осіб в сумі 130669,04 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

повний текст ухвали складено 11.05.2019 року

Суддя Богоніс Михайло Богданович