Справа № 520/9710/18
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Зінченко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 р. Справа № 520/9710/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Шевцової Н.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління національної поліції України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2018, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 21.12.18 по справі № 520/9710/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління національної поліції України в Харківській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом позивач, ОСОБА_1.) звернулася до суду з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнень позовних вимог просила зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області провести спеціальне розслідування нещасного випадку у зв'язку із смертю ОСОБА_2; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області видати акти спеціального розслідування за формою Н-1, Н-5 у зв'язку із смертю ОСОБА_2; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області видати наказ на основі актів спеціального розслідування Н-1, Н-5 про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.18 адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у зв'язку з чим та відповідно до частини 2 ст.313, п.2 ч.1 ст.311 КАС апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1.

Станом на 22.09.2016 року ОСОБА_2 займав посаду старшого інспектора батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Харків» (м.Харків) ГУНП в Харківській області, мав звання лейтенанта поліції.

19.09.2016 керівництвом БПСПОП ОСОБА_2 були надані вихідні дні відповідно до п.5 ст.91 Закону України «Про Національну поліцію».

22.09.2016 року ОСОБА_2 знаходячись вдома помер. Причиною його смерті є гострий трансмуральний інфаркт передньої стінки міокарду.

За висновком службової перевірки ГУНП в Харківській області від 20.10.2016 р., смерть старшого інспектора БПСПОП «Харків» (м.Харків) ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 сталася в період проходження служби в Національній поліції України при обставинах, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків.

14.08.2017 р. позивач, як дружина померлого працівника органів поліції, звернулася до ГУНП в Харківській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Рішенням Головного управління Національної поліції в Харківській області № 218/119-29-2/01-2017 від 30.10.2017 р. їй відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, згідно п.2 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», у зв'язку з тим, що смерть чоловіка сталася в період проходження служби і не пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість та підтвердження матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VІІІ).

Коло осіб і підстави призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського визначено статтею 97 Закону №580-VIII.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції.

Згідно з частиною другою статті 97 Закону № 580-VIII, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Статтею 98 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у випадках, зазначених у пунктах 1, 2 частини першої статті 97 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім'ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) поліцейського.

Пунктом 2 частини першої статті 99 Закону № 580-VIII передбачено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: смерті поліцейського (пункт 2) - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського визначає Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за № 163/28293 (далі - Порядок № 4).

Відповідно до п. 3 розділу І Порядку № 4, поліцейський вважається таким, що виконує службові обов'язки, якщо він забезпечує виконання основних завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», у тому числі під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або виконував основні завдання та повноваження міліції, що були визначені Законом України «Про міліцію».

Згідно до п.п. 3 п. 4 розділу І Порядку № 4, до випадків, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) поліцейського, відноситься випадок під час проходження поліцейським служби (пункт 2 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію») - випадок, який не пов'язаний із безпосереднім виконанням службових обов'язків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Згідно з пунктом першим розділу ІІ Порядку № 4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) поліцейського - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) поліцейського чи втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом України «Про Національну поліцію», особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.

Розділом ІІІ Порядку № 4 встановлено порядок подання документів для виплати одноразової грошової допомоги.

Так, відповідно до пункту третього розділу ІІІ Порядку визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Пунктом третім цього розділу визначено, що для виплати одноразової грошової допомоги у випадку загибелі (смерті) поліцейського за останнім місцем проходження служби подаються такі документи: особами, які мають право на цю виплату, подається заява кожного повнолітнього отримувача, а в разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків, опікунів чи піклувальників цих дітей про виплату грошової допомоги; кадровим підрозділом подається витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) поліцейського із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) поліцейського.

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: 1) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) поліцейського, зокрема про те, що вона не пов'язана з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства, за формою, що затверджується МВС; 2) постанови відповідної ВЛК про визначення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), що спричинило смерть поліцейського; 3) свідоцтва про смерть поліцейського; 4) свідоцтва про народження поліцейського - для виплати грошової допомоги батькам загиблого (померлого); 5) свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); 6) сторінок паспортів повнолітніх членів сім'ї, батьків та утриманців загиблого (померлого) з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; 7) свідоцтва про народження дитини - для виплати грошової допомоги дитині; 8) документів членів сім'ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), що підтверджують реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті); 9) рішення районної, районної у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської, районної в місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми поліцейського); 10) рішення суду, нотаріально посвідченого правочину або довідки органу місцевого самоврядування, що підтверджує факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім'ї загиблого (померлого) або перебували на його утриманні).

Пунктами 1-5 розділу IV Порядку № 4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє: в апараті Національної поліції - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у міжрегіональних органах Національної поліції - начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві -начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Розрахунок потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається структурним підрозділом до фінансового підрозділу Національної поліції за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Виділення коштів для виплати одноразової грошової допомоги здійснюється фінансовим підрозділом Національної поліції шляхом розподілу асигнувань на зазначені цілі в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України.

Поліцейським або членам сім'ї загиблого поліцейського виплата одноразової грошової допомоги здійснюється після подання заяви за формою згідно з додатком 4, після надходження коштів до міжрегіональних, територіальних органів поліції і проводиться фінансовим підрозділом за місцем проходження служби поліцейського шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку із зазначенням реквізитів для проведення операції переказу коштів на поточний рахунок (МФО, код за ЄДРПОУ, номер транзитного рахунку, номер карткового рахунку, реєстраційний номер облікової картки платника податків), або через касу органу поліції.

Одноразова грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції.

З аналізу наведених норм слідує, що одноразова грошова допомога призначається на підставі поданої заяви (рапорту) особи, яка має право на цю виплату. Разом з вказаною заявою подаються копії документі, перелік яких визначений Порядком № 4.

Після чого керівником органу поліції за останнім місцем служби поліцейського протягом п'ятнадцятиденного строку приймається рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмове повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Суд зазначає, що право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) поліцейського виникає у особи, яка за Законом має право на її отримання лише у разі, якщо смерть поліцейського настала під час проходження ним служби у поліції та не залежить від того чи пов'язана смерть з виконанням службових обов'язків.

Крім того, статтею 101 Закону України «Про Національну поліцію» визначені підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються.

Так, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Згідно ч.2 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Судовим розглядом встановлено, що на час смерті ОСОБА_2 не був звільнений з посади, яку він займав, був діючим працівником ГУ НП в Харківській області та був зобов'язаний, в разі звернення будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій, вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують.

Таким чином, смерть ОСОБА_2, у його вихідний день, настала під час проходження ним служби в поліції, відповідно до положень ч.2 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію".

Крім того, як зазначено вище, статтею 101 Закону України "Про Національну поліцію" передбачений вичерпний перелік випадків, коли призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, до яких випадок смерті ОСОБА_2 не відноситься.

З огляду на зазначені обставини справи, колегія суддів підтверджує висновки суду першої інстанції про наявність достатніх підстав та належних доказів на підтвердження правомірності заявлених позовних вимог, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління національної поліції України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 по справі № 520/9710/18 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді Н.В. Шевцова Г.Є. Бершов