Справа № 160/845/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2019 року Справа № 160/845/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С.
при секретарі судового засідання - Чорній М.В.
представника позивача - Братцевої Н.С.
представника відповідача - Борисової Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ЛЕГО» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Посилання відповідача на судові рішення з Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме: на ухвалу Малинівського районного суду м.Одеси від 06.06.2018 р. по справі № 521/7013/18; ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 27.04.2018 р. по справі № 643/5024/18; ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.08.2018 р. по справі № 202/4586/18 та ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 24.04.2017 р. по справі № 754/5298/17 відносно контрагентів ТОВ Фірма «ЛЕГО», не є обґрунтованими, оскільки не містять у собі встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентами своїх договірних зобов`язань саме по господарських відносинах з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав, та з урахуванням відповіді на відзив на позов.
Представник відповідача в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги не визнала та зазначила, що проведеним аналізом податкових накладних ТОВ «АСТІОН БУД», ТОВ «КИЇВДОМБУД», ТОВ «БК «ЕЛІЗІУМ», ТОВ «ТАЛЕР БІЗНЕСГРУП», ТОВ «ПРОМЕНТО ЛТД» встановлено, що зазначені підприємства фактично не могли поставити послуги з реконструкції об`єктів, так як аналіз податкових накладних показав невідповідність реалізованих та придбаних товарів/послуг, відсутність умов для досягнення результатів відповідної підприємницької та економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих потужностей, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів/робіт/послуг. Отже, встановлено, що зазначені підприємства нереального сектору економіки документально оформлювали операції з придбання операцій, не пов`язаних з їх господарською діяльністю.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із Розділом №4 акту, перевіркою встановлено порушення: пп.14.1.203. п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.198.3, п.198.1 ст.198 ПК України №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 798 731 грн., у тому числі за березень 2016 р. у сумі 73 732 грн., за жовтень 2016 року у сумі 100 000 грн., за листопад 2016 року у сумі 141 560 грн., за грудень 2016 року у сумі 58 440 грн., за січень 2017 р. у сумі 73 103 грн., за лютий 2017 року у сумі 168 563 грн., за березень 2017 р. у сумі 83 333 грн., за червень 2017 р. у сумі 50 174 грн., за липень 2017 р. у сумі 49 826 грн. та неправомірне завищення суми від`ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд.21 Декларацій) у сумі 9 393 грн., в т.ч. за березень 2016 року.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Приписами п.14.1. ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Згідно з п.185.1. ст.185, п.187.1. ст.187, п.188.1. ст.188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Відповідно до п.201.1., 201.4., 201.6. ст.201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один із способів, визначених п.201.1. ст.201 ПК України; податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця; податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Пунктом 200.1. ст.200 ПК Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п.198.1. ст.198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому, відповідно до п.198.2., 198.3., 198.6. ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 Кодексу).
З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток, є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Так, у перевіряємий період ТОВ Фірма «ЛЕГО» мало господарські відносини з ТОВ «АСТІОН БУД», що підтверджується наступними договорами: договір підряду №02-12/1 від 02.12.2016 р. (об`єкт: м.Львів, вул.Любинська, 98), договір підряду № 01-12/1 від 01.12.2016 р. (об`єкт: Львівська обл., м.Сокаль, вул.Шептицького, 49а); договір підряду №29-12/1 від 29.12.2016 р. (об`єкт: Львівська обл., м.Сокаль, вул.Героїв УПА (вул.Сидора-Шелеста, вул.Онишкевич братів, вул.Климова (Легенди), 64); договір № 06-06/17/1 від 06.06.2016 р. про надання послуг з оформлення документів на об`єкт, розташований за адресою: м.Київ, пр.Тичини Павла, 15; договір № 06-06/17/2 від 06.06.2016 р. про надання послуг з оформлення документів на об`єкт, розташований за адресою: м.Житомир, вул.Покровська, 135; договір № 06-06/17 від 06.06.2016 р. про надання послуг з оформлення документів на об`єкт, розташований за адресою: м.Харків, вул.Академіка Павлова, 130-Б.
Розрахунки за зазначеними договорами підтверджуються відповідними платіжними дорученнями. На підтвердження виконання наданих договорів позивачем були також надані для перевірки первинні документи (акти виконаних робіт, акти наданих послуг, платіжні доручення, банківські виписки по особовим рахункам) податкові накладні та інші документи, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій.
Виконання робіт за всіма вищевказаними договорами підтверджується не тільки первинними та фінансово-господарськими документами, а й іншими документами, які свідчать про реальність здійснення господарських операцій з будівництва, а саме: актами виконаних підрядних робіт за формою № КБ-2В; довідками про вартість виконаних будівельних робіт за формою № КБ-3; договірними цінами; локальними кошторисами/кошторисами; підсумковими відомостями/відомостями ресурсів.
Судом встановлено, що товарно-транспортні накладні на підтвердження транспортування на адресу позивача будівельних матеріалів не складались ТОВ «АСТІОН БУД», у зв`язку з отриманням будівельних матеріалів від позивача, що підтверджується відповідними актами з приймання-передачі матеріалів, що містяться у матеріалах справи.
У перевіряємий період позивач мав господарські відносини з ТОВ «КИЇВДОМБУД», що підтверджується укладеним договором підряду №0902/16 від 09.02.2016 р. (об`єкт: Київська обл., Рокитнянський р-н, смт.Рокитне, вул.Первомайська, 3-А).
Розрахунки за зазначеним договором підтверджуються відповідними платіжними дорученнями. На підтвердження виконання договору, позивачем були також надані для перевірки первинні документи (акти виконаних робіт, платіжні доручення, банківські виписки по особовим рахункам) податкові накладні та інші документи, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій.
Крім того, виконання робіт за договором підтверджується не тільки первинними та фінансово-господарськими документами, а й іншими документами, які свідчать про реальність здійснення господарських операцій з будівництва, а саме: актами виконаних підрядних робіт за формою № КБ-2В; довідками про вартість виконаних будівельних робіт за формою № КБ-3; договірними цінами; локальними кошторисами/кошторисами; підсумковими відомостями/відомостями ресурсів.
Судом встановлено, що товарно-транспортні накладні на підтвердження транспортування на адресу позивача будівельних матеріалів не складались ТОВ «КИЇВДОМБУД», у зв`язку з отриманням будівельних матеріалів від позивача, що підтверджується відповідними актами з приймання-передачі матеріалів, що містяться у матеріалах справи.
У перевіряємий період позивач мав господарські відносини з ТОВ «ТАЛЕР БІЗНЕСГРУП», що підтверджується наступними договорами: договір № 28-02/1 від 28.02.2017 р. про надання послуг з оформлення документів на об`єкт, розташований за адресою: м.Житомир, вул.Покровська, 135, договір № 28-02/2 від 28.02.2017 р. про надання послуг з оформлення документів на об`єкт, договір № 28-02/3 від 28.02.2017 р. про надання послуг з оформлення документів на об`єкт, розташований за адресою: Львівська обл., м.Червоноград, вул.Сокальська, 11.
Розрахунки за зазначеними договорами підтверджуються відповідними платіжними дорученнями, як на виконання договорів про надання послуг з оформлення документів на об`єкти, так і платіжними дорученнями на виконання договорів про відступлення права вимоги, що підтверджується матеріалами справи. Підтвердженням виконання зазначених договорів є також акти виконаних робіт, платіжні доручення, банківські виписки по особовим рахункам, податкові накладні та інші документи, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій.
У перевіряємий період позивач мав господарські відносини з ТОВ «ПРОМЕНТО ЛТД», що підтверджується наступними укладеними договорами: договір № 05-01/17 від 05.01.2017 р. про надання послуг з оформлення документів на об`єкт, розташований за адресою: Львівська обл., м.Червоноград, вул.С.Бандери, 2-Б; договір № 05-01/17/1 від 05.01.2017 р. про надання послуг з оформлення документів на об`єкт, розташований за адресою: Львівська обл., Сокальський р - н, м . Сокаль, вул.Шептицького, 49 а; договір №05-01/17/2 від 05.01.2017 р. про надання послуг з оформлення документів на об`єкт про надання послуг з оформлення документів на об`єкт, розташований за адресою: Львівська обл. , Сокальський р - н, м .Сокаль, вул.Шептицького, 49а ; договір № 03-01/17 від 03.01.2017 р. про надання послуг з оформлення документів на об`єкт, розташований за адресою: Львівська обл., м.Червоноград, вул.С.Бандери, 2-Б); договір № 03-01/17 про надання послуг з оформлення документів на об`єкт, розташований за адресою: Львівська обл., Сокальський р-н, м.Сокаль, вул.Шептицького, 49а; договір № 03-01/17/1 від 03.01.2017 р. про надання послуг з оформлення документів на об`єкт, розташований за адресою: Львівська обл., м.Червоноград, вул.Сокальська, 11.
Розрахунки за зазначеними договорами підтверджуються відповідними платіжними дорученнями, як на виконання договорів про надання послуг з оформлення документів на об`єкти, так і платіжними дорученнями на виконання договорів про відступлення права вимоги, що підтверджується матеріалами справи. На підтвердження виконання наданих договорів позивачем були також надані для перевірки первинні документи (акти виконаних робіт, платіжні доручення, банківські виписки по особовим рахункам) податкові накладні та інші документи, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій.
У перевіряємий період позивач також мав господарські відносини з ТОВ «БК «ЕЛІЗІУМ», що підтверджується наступними договорами: договір підряду № 04-01/17 від 04.01.2017 р. (об`єкт: Львівська обл., м.Червоноград, вул.Сокальська, 11), договір підряду № 19-09/1 від 19.09.2016 р. (об`єкт: м.Житомир, вул.Покровська, 135); договір підряду №0311/2016 від 03.11.2016 р. (об`єкт: м.Харків, вул.Академіка Павлова, 130-Б); договір підряду №19-09/2 від 19.09.2016 р. (об`єкт: Київська обл., м.Біла Церква, пр.Князя Володимира, 5); договір підряду №20-10/2 від 20.10.2016 р. (об`єкт: м.Львів, вул.Любинська, 98); договір підряду №19-09/3 від 19.09.2016 р. (об`єкт: Львівська обл., м.Червоноград, пр. Т.Шевченка, 5-А); договір підряду №04-01/2 від 04.01.2017 р. (об`єкт: Львівська обл., м.Червоноград, вул. С.Бандери, 2-Б); договір підряду №20-10/1 від 20.10.2016 р. (об`єкт: Дніпропетровська обл., м.Синельникове, вул.Виконкомівська, 66-Б).
Розрахунки за зазначеними договорами підтверджуються відповідними платіжними дорученнями, як на виконання договорів про надання послуг з оформлення документів на об`єкти, так і платіжними дорученнями на виконання договорів про відступлення права вимоги, що підтверджується матеріалами справи. Виконання робіт за всіма вищевказаними договорами підтверджується не тільки первинними та фінансово-господарськими документами, а й іншими документами, які свідчать про реальність здійснення господарських операцій з будівництва, а саме: актами виконаних підрядних робіт за формою № КБ-2В; довідками про вартість виконаних будівельних робіт за формою № КБ-3; договірними цінами; локальними кошторисами/кошторисами; підсумковими відомостями/відомостями ресурсів.
Судом встановлено, що товарно-транспортні накладні на підтвердження транспортування на адресу позивача будівельних матеріалів не складались ТОВ «БК «ЕЛІЗІУМ», у зв`язку з отриманням будівельних матеріалів від позивача, що підтверджується відповідними актами з приймання-передачі матеріалів, що містяться у матеріалах справи.
Додатковим підтвердженням реальності операцій позивача з ТОВ «АСТІОН БУД», ТОВ «Променто ЛТД», ТОВ «ТАЛЕР БІЗНЕСГРУП» по договорам про надання послуг з оформлення документів на об`єкти будівництва є також те, що позивач виконував роботи в якості Підрядника для Замовників: ТОВ «АТБ-торгстрой», ТОВ «Ріал Істейт», ТОВ «Істрейт Захід», ТОВ «Істрейт»), що підтверджується наступними договорами: договір підряду від 25.12.2015 р. № 25-12/6, укладеного між ТОВ «АТБ-торгстрой» та ТОВ Фірма «ЛЕГО» з додатками (об`єкт: м.Київ, пр. П.Тичини,15); договір підряду від 02.08.2016 р. № 02-08/5, укладеного між ТОВ «Ріал Істейт» та ТОВ Фірма «ЛЕГО» з додатками (об`єкт: м.Житомир, вул.Покровська, 135); договір підряду від 01.11.2016 р. № 01-11/7, укладеного між ТОВ «Ріал Істейт» та ТОВ Фірма «ЛЕГО» з додатками (об`єкт: м.Харків, вул.Академіка Павлова, 130-Б); договір підряду від 26.12.2016 р. № 26-12/13, укладеного між ТОВ «Істрейт Захід» та ТОВ Фірма «ЛЕГО» з додатками (об`єкт: Львівська область, м.Червоноград, вул. С.Бандери, 2-Б); договір підряду від 17.11.2016 р. № 17-11/11, укладеного між ТОВ «Істрейт» та ТОВ Фірма «ЛЕГО» з додатками (об`єкт: Львівська область, Сокальський район, м.Сокаль, вул. Шептицького, 49-А); договір підряду від 26.12.2016 р. № 26-12/6, укладеного між ТОВ «Істрейт Захід» та ТОВ Фірма «ЛЕГО» з додатками (об`єкт: Львівська область, м.Червоноград, вул.Сокальська, 11), що містяться у матеріалах справи.
Чинним законодавством України передбачено обов`язковість товарно-транспортної накладної лише у випадку надання послуг з перевезення, тому не можна вважати обґрунтованим висновок податкового органу про не підтвердження факту поставки у зв`язку з відсутністю товарно-транспортних накладних, тому за умови наявності інших належних доказів товарності, ненадання зазначених документів не позбавляє платника податків права на формування податкового кредиту, крім того товарно-транспортна накладна не є документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей, оскільки товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг, а не реальність господарської операції в цілому.
Щодо висновків відповідача про нереальність операцій позивача з ТОВ «АСТІОН БУД», ТОВ «КИЇВДОМБУД», ТОВ «БК «ЕЛІЗІУМ» ТОВ «ТАЛЕР БІЗНЕСГРУП», ТОВ «ПРОМЕНТО ЛТД», що підтверджується інформацією, отриманою з баз даних, наявних в Головному управлінні ДФС у Дніпропетровській області, суд зазначає наступне.
Висновок про нереальність господарських операцій зроблено відповідачем на підставі доводів про те, що операції у період з 2016 по 2017 роки з контрагентами позивача неможливо підтвердити стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які необхідні для виконання таких робіт. Вказані висновки контролюючий орган здійснив на підставі інформації бази даних ІС «Співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту на рівні ДФС України» та «Єдиний реєстр податкових накладних».
Однак, така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів контрагентів позивача та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону, оскільки будь-яке автоматизоване співставлення, чи данні отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального Закону, оскільки автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись належними.
Крім того, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).
Виходячи з вимог Податкового кодексу України, підтвердженням факту здійснення господарської операції є відповідні розрахункові, платіжні та інші первинні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та підставою для нарахування податкового кредиту і податкового зобов`язання з податку на додану вартість є податкова накладна. Тож, на реальність господарських операцій жодним чином не впливає наявність у контрагента платника податку виробничих, трудових та інших ресурсів, оскільки останній має право їх залучати на підставі цивільно-правових угод.
Крім того, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.
Правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.
Отже, посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Щодо зазначення відповідачем на наявність ознак фіктивності ТОВ «АСТІОН БУД», ТОВ «КИЇВДОМБУД», ТОВ «БК «ЕЛІЗІУМ» ТОВ «ТАЛЕР БІЗНЕСГРУП», ТОВ «ПРОМЕНТО ЛТД» з посиланням на судові рішення з Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме: на ухвалу Малинівського районного суду м.Одеси від 06.06.2018 р. по справі № 521/7013/18; ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 27.04.2018 р. по справі № 643/5024/18; ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.08.2018 р. по справі № 202/4586/18 та ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 24.04.2017 р. по справі № 754/5298/17.
Так, преюдиційне значення при розгляді справи для суду може мати саме вирок у кримінальній справі, проте, до матеріалів справи не надано належних доказів на підтвердження існування вироків судів стосовно посадових осіб позивача або його контрагентів. Сам факт наявності кримінального провадження, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій.
Суд критично ставиться до висновків відповідача про відсутність у контрагентів позивача необхідних кадрів та основних фондів, а також можливості виконувати ними господарської діяльності загалом є необґрунтованими, так як податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.
Посилання на відсутність у контрагентів основних фондів, матеріальних ресурсів не є безумовною підставою для висновку про відсутність господарських взаємовідносин між позивачем та його контрагентами за договорами підряду/субпідряду та договорами про надання послуг по оформленню документів на об`єкти будівництва і не можуть вважатись безспірним доказом порушення податкового законодавства з боку позивача.
В той же час, відсутність у контрагентів ТОВ Фірма «ЛЕГО» матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди ТОВ Фірма «ЛЕГО», оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати у контрагента на праві оренди або лізингу.
Стосовно висновків Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо начебто відсутності в контрагентів матеріальної бази (складських приміщень, транспортних засобів, виробничих потужностей тощо) та трудових ресурсів, тощо.
З наданих під час перевірки документів ТОВ Фірма «ЛЕГО» видно, що виконання будівельних та ремонтних робіт безпосередньо пов`язано з основною статутною діяльністю як позивача (будівництво житлових і нежитлових будівель (код КВЕД 41.20), інші будівельно-монтажні роботи (код КВЕД 43.29), інші спеціалізовані будівельні роботи (код КВЕД 43.99), будівництво доріг і автострад (код КВЕД 42.11) та інш. і його контрагентів.
За приписами ст.ст.46-49 ПК України, ведення податкового обліку покладається на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
На час здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «АСТІОН БУД», ТОВ «КИЇВДОМБУД», ТОВ «БК «ЕЛІЗІУМ», ТОВ «ТАЛЕР БІЗНЕСГРУП», ТОВ «ПРОМЕНТО ЛТД» були включені до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, мали свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ. ТОВ «АСТІОН БУД», ТОВ «КИЇВДОМБУД» та ТОВ «БК «ЕЛІЗІУМ» мали ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України на ведення господарської діяльності з будівництва об`єктів IV і V категорій складності, (діяльність компаній ТОВ «ТАЛЕР БІЗНЕСГРУП», ТОВ «ПРОМЕНТО ЛТД» не потребувала наявності ліцензій, оскільки ці компанії надавали послуги з оформлення документів). Отже, ТОВ «АСТІОН БУД» , ТОВ «КИЇВДОМБУД», ТОВ «БК «ЕЛІЗІУМ», ТОВ «ТАЛЕР БІЗНЕСГРУП», та ТОВ «ПРОМЕНТО ЛТД» мали право укладати угоди, виписувати та надавати податкові накладні і виконувати свої зобов`язання за укладеними договорами з ТОВ Фірма «ЛЕГО».
Відносини між учасниками попередніх ланок постачання послуг (робіт) не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами. В разі наявності у відповідача інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.
У цьому випадку дані податкового обліку можуть бути визнані необґрунтованими, якщо платник податків діяв без належного рівня обачності та обережності та знав або повинен і міг знати про порушення, допущені контрагентами, та був залучений до таких порушень, або знав про дефекти у правовому статусі таких контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників ПДВ, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо).
Отже, обставини фіктивності та інших недоліків правого статусу контрагентів платника податків, а так само щодо невиконання ними своїх податкових обов`язків підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, що свідчать про нереальність господарської операції або відсутність її економічного змісту.
Приписами ч.1 ст.204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаним судом недійсним (презумпція правомірності).
Єдиною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом. Правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні (стаття 234 ЦК України).
Відповідачем не наведено обставин, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).
Разом з тим, позивачем надано докази на підтвердження руху активів та на підтвердження зв`язку між фактом придбання послуг (робіт) і його господарською діяльністю, а відповідачем, в свою чергу, не доведено, що під час укладення договорів зі своїми контрагентами, позивач діяв без належної обачності та обережності.
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову ТОВ Фірма «ЛЕГО» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, з викладених вище підстав.
Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -
Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Лего» судові витрати по справі у розмірі 19 210 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення складений 06.05.2019 року.

Суддя К.С. Кучма