Справа № 280/1287/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 травня 2019 року об 11:30 год.

Справа № 280/1287/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря Сонгулія О.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; )

про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.01.2019 № Ф-53527-56 в сумі 4914.27 грн.;

2) визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.03.2019 № Ф-53527-56 в сумі 7992.51 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що 16.07.2004 отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльності, з 2006 року зареєстрована як фізична особа-підприємець та з цього часу перебуває на обліку в Мелітопольській державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на спрощеній системі оподаткування. Видом господарської діяльності позивача є діяльність у сфері права, КВЕД 69.10. 27.01.2019 ОСОБА_1 отримала вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.01.2019 №Ф-53527-56, відповідно до якої станом на 31.12.2018 у позивача мається заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 4914,27 грн. Позивачка оскаржила вказану вимогу до Державної фіскальної служби України, проте в задоволенні скарги їй було відмовлено. 15.03.2019 ОСОБА_1 отримала вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.03.2019 №Ф-53527-56, відповідно до якої станом на 28.02.2019 у позивача мається заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 7992,51 грн. Позивачка вважає оскаржувані вимоги протиправними та зазначає, що вони не містять чіткого розрахунку заборгованості та будь-яких додатків, які надали би можливість встановити час і підстави виникнення недоїмки. Крім того, з 2006 року і до теперішнього часу діяльність у сфері права, КВЕД 69.10, є єдиним видом її діяльності, всі передбачені чинним законодавством податки і збори сплачуються нею вчасно і у повному обсязі. Позивачка звертає увагу, що якщо види діяльності фізичної особи-підприємця та особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, співпадають, то відсутній обов'язок подання додатково звітності як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, оскільки у такому випадку матиме місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, а відповідно і подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства. Просить позов задовольнити та скасувати оскаржувані вимоги.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов (вх.№14634 від 12.04.2019), в якому з посиланням на норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 за №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) зазначено, що платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є фізичні особи-підприємці, у тому числі фізичні особи-підприємці - платники єдиного податку та особи, які провадять незалежну професійну діяльність. Відповідач вважає, що якщо фізичні особи-підприємці (крім фізичних осіб-підприємців, які є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу) одночасно провадять незалежну професійну діяльність, то вони сплачують єдиний внесок у розмірі 22% бази нарахування, визначеної ст.7 Закону №2464-VI, і як фізичні особи-підприємці (залежно від обраної системи оподаткування) і як особи, які провадять незалежну професійну діяльність. Вважає оскаржувані вимоги правомірним та такими що не підлягають скасуванню. Просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 28.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, призначене перше судове засідання на 16.04.2019 року.

Відповідно до ухвали суду від 16.04.2019 розгляд справи відкладено на 14.05.2019.

Розглянувши надані письмові докази, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини.

16.07.2004 на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Запорізької області від 16.07.2004 за №23 ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №488 (а.с.12).

З 11.12.2006 ОСОБА_1 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №2 009204, як фізична особа - підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с. 11).

Основним видом діяльності позивачки є діяльність у сфері права. Згідно з витягом з реєстру платників єдиного податку №066 від 17.01.2019 позивачка перебуває на обліку у контролюючих органів, є платником єдиного податку II групи (а.с.13).

ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець за 2017-2018 роки сплачувала єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що підтверджується такими документами:

1) звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік (а.с.14);

2) податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2017 рік (а.с.16).

3) квитанція №12C9391DE3 від 19.01.2017, квитанція №12C9471DE6 від 17.02.2017, квитанція №12С8F1DE9 від 14.03.2017, квитанція №12C9191DE1 від 14.04.2017, квитанція №12CA3B1DEC від 19.05.2017, квитанція №69 від 15.06.2017, квитанція №140 від 13.07.2017, квитанція 385 від 17.08.2017, квитанція №88 від 16.09.2017, квитанція №24 від 10.10.2017, квитанція №91 від 14.11.2017, квитанція №42 від 12.12.2017 (а.с.44-49);

4) звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік (а.с.55);

5) квитанція №273 від 16.01.2018, квитанція №140 від 16.02.2018, квитанція №120 від 14.03.2018, квитанція №12CBCF1DF3 від 16.04.2018, квитанція 12CC321DF6 від 17.05.2018, квитанція №131 від 13.06.2018, квитанція №12CCC51DF7 від 18.07.2018, квитанція №0.0..1 від 17.08.2018, квитанція №139 від 14.09.2018, квитанція №176 від 19.10.2018, квитанція 0.0..1 від 16.11.2018, квитанція 0.0..1 від 08.12.2018 (а.с.52-54).

ГУ ДФС у Запорізькій області направило позивачці Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.01.2019 №Ф-53527-56, згідно з якою ОСОБА_1 зобов'язана сплатити суму боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 4914,27 грн. (а.с.18)

Дана вимога оскаржена позивачкою до Державної фіскальної служби та рішенням Державної фіскальної служби від 13.03.2019 №11748/6/99-99-11-05-02-25 Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.01.2019 №Ф-53527-56 Головного управління ДФС у Запорізькій області залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с.19-21).

Крім того, ГУ ДФС у Запорізькій області направило позивачці Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.03.2019 №Ф-53527-56, в якій Головне управління ДФС у Запорізькій області повідомляє, що станом на 28.02.2019 у позивачки мається заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 7992,51 грн., та вимагає сплатити цю суму відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів (а.с.17).

Не погоджуючись з вищезазначеними вимогами, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встанеовленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В підпункті 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК Україним) міститься визначення поняття самозайнятої особи.

Так, самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність-участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI визначено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 13 цього Закону передбачено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

У пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 Закону України №2464-VІ зазначено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Вищезазначене свідчить, що до платників єдиного внеску законодавцем віднесено осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, в тому числі адвокатську, та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з пунктами 63.1, 63.2 статті 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов'язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Взяття на облік фізичних осіб-підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (пункт 65.1 статті 65 ПК України).

Пунктом 63.5 статті 63 ПК України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Пунктом 65.2 статті 65 ПК України врегульовано, що облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Крім того, п.65.3 ст. 65 ПК України обумовлено, що для взяття на облік фізичної особи, яка має право провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання.

Положеннями пунктів 178.1, 178.2 статті 178 ПК України передбачено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

При цьому, у підпункті 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 ПК України зазначено, що контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Отже, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Комплексний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що ПК України передбачає обов'язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі у разі здійснення підприємницької діяльності або здійснення незалежної професійної діяльності. Разом з тим, законом не передбачено можливості повторного взяття на облік особи, яка вже здійснює підприємницьку діяльність, ще й як особи, що здійснює незалежну професійну діяльність.

Що стосується обліку та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VІ, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У пунктах 1, 4, 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI міститься визначення, що платниками єдиного внеску є підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Отже, законодавець розмежовує як платників єдиного внеску фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність. При цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом України №2464 не передбачений.

На виконання вимог статей 5,16,19 Закону №2464-VІ та пункту 4 Положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України від 18.03.2013 №141, наказом Міністерства фінансів України 24.11.2014 №1162, затверджено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок №1162).

Згідно з пунктами 1, 2 Розділу ІІІ Порядку №1162 взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою №12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону, №2464, подають заяву за формою №1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.

Однак, згідно з пунктом 4 Розділу VІ Порядку №1162 якщо контролюючими органами при здійсненні своїх функцій за результатами перевірок та звірок, або на підставі інформації від третіх осіб, або на підставі даних інших державних органів чи відповідних державних реєстрів встановлено, що: фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, то такий орган повідомляє таку особу про необхідність подання заяви за формою 1-ЄСВ для взяття її на облік як платника єдиного внеску. Така фізична особа обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік».

Пунктом 6.7 Розділу 6 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300 передбачено, що взяття на облік фізичних осіб, які не є підприємцями та здійснюють незалежну професійну діяльність, умовою ведення якої згідно із законом є державна реєстрація такої діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (далі - фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність), здійснюється за місцем постійного проживання у порядку, встановленому цим Порядком для фізичних осіб - підприємців: 1) для взяття на облік фізична особа, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, у строк 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, зобов'язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання: заяву за формою №5-ОПП (додаток 8); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, якщо заявник є адвокатом, який провадить адвокатську діяльність індивідуально.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 ПК України, юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до підпункту 2 пункту 297.1 статті 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об'єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою.

З огляду на викладене, особа, яка перебуває на обліку в органі доходів і зборів як фізична особа-підприємець не потребує додаткової реєстрації як самозайнята особа, а її доходи, отримані від адвокатської діяльності в період перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, в силу вимог пункту 297.1 статті 297 ПК України звільняються від оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Як вбачається з доводів відповідача, наведених у відзиві на адміністративний позов, ОСОБА_1 зареєстрована у Мелітопольскому управлінні ГУ ДФС у Запорізькій області фізичною особою-підприємцем з 11.12.2016 та має ознаку незалежної професійної діяльності з 22.02.2018, тому з цього часу їй нараховано єдиний внесок як платнику єдиного податку та як платнику з незалежною професійною діяльності.

В той же час, з матеріалів справи слідує, що позивачка не подавала відповідної заяви про її реєстрацію як фізичної особи, що здійснює незалежну професійну діяльність, а тому взяття ОСОБА_1 контролюючим органом на облік одночасно як фізичну особу-підприємця, і як фізичну особу, що здійснює незалежну професійну діяльність, є безпідставним.

Відповідно до підпункту 4 пункту 6.7 Розділу VІ «Порядку обліку платників податків і зборів», затвердженого 09.12.2011 Наказом Міністерства фінансів України №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 за №462), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. У такому разі фізична особа зобов'язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою №5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, визначеного у підпункті 1 цього пункту.

Отже, позивачка, перебуваючи на податковому обліку як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, повинна перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, та вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець другої групи єдиного податку за видом діяльності у сфері права.

Таким чином, є безпідставним самостійне віднесення контролюючим органом позивачки на облік одночасно як фізичної особа-підприємця та як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, у зв'язку з чим нарахування недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.01.2019 №Ф-53527-56 в сумі 4914.27 грн. та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.03.2019 №Ф-53527-56 в сумі 7992.51 грн. є протиправним, а оскаржувані вимоги підлягають скасуванню.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваних вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв'язку із викладеним, понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 18.01.2019 №Ф-53527-56 в сумі 4914,27 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.03.2019 №Ф-53527-56 в сумі 7992,51 грн.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати у сумі 768,40 грн.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

4. Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління ДФС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; .

Повне судове рішення складено 14.05.2019.

Суддя М.О. Семененко