Справа № 0640/4136/18
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 0640/4136/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос О.В.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

14 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року (ухвалене у м. Житомирі 15 січня 2019 року о 13:21, повний текст якого виготовлено 25 січня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною відмови, зобов`язання надати статус члена сім`ї померлого учасника бойових дій,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області в наданні статусу позивачу члена сім`ї померлого учасника бойових дій, на якого поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області надати позивачу статус члена сім`ї померлого учасника бойових дій, на якого поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просити рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення відповідача про відмову у встановленні позивачу статусу "члена сім`ї загиблого" є протиправним, оскільки відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", позивач як матір померлого, внаслідок травми отриманої на території проведення АТО, сина ОСОБА_2 , учасника бойових дій, має право на отримання вказаного статусу. Позивач зазначає, що її син ОСОБА_2 після звільнення з військової служби, у зв`язку із затримкою у виплаті належних йому коштів, не міг повернутись додому з зони проведення АТО та перебував у м. Покровськ Донецької області. В цей час ОСОБА_2 отримав травму, яку позивач пов`язує із участю в АТО, адже на момент отримання травми її син був одягненим у одяг військового зразку. Тому, позивач вважає, що її син помер в зоні проведення АТО, а його смерть пов`язана із проходженням військової служби.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зазначив, що згідно рішення ЦВЛК МО від 20.03.2018 №1186 важка черепно-мозкова травма, яка призвела до смерті громадянина ОСОБА_2 була отримана ним після звільнення з лав Збройних Сил України, відповідно до вимог п.21.5 розділу ІІ Положення про ВЛЕ в ЗСУ немає підстав пов`язати травму та причину смерті солдата запасу ОСОБА_2 з проходженням військової служби.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2019, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з 20.11.2016 по 25.01.2017 ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2017 №60 солдата ОСОБА_2 старшого стрільця 1 мотопіхотного батальйону 72 окремої механізованої бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", звільнено з військової служби у запас та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 29.08.2017, знято з котлового забезпечення частини з 30.08.2017 і направлено на військовий облік до Лугинського РВК Житомирської області у розпорядження військового комісара.

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11.01.2018 у справі №235/6622/17 встановлено, що 22.09.2017 ОСОБА_2 було спричинено наступні тілесні ушкодження: тяжку закриту черепно-мозкову травму, завдану по АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Покровської ЦРЛ Донецької області від 28.09.2017, ОСОБА_2 перебував з 22.09.2017 у відділенні анестезіології з діагнозом: забій-здавлення головного мозку важкого ступеня, перелом основи черепа з формуванням гострої субдуральної гематоми. Стан після операції з приводу видалення гематоми.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 20.11.2017 та довідки про причину смерті, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті зазначене Дніпропетровська область, Соборний район, м. Дніпро, причина смерті - перелом кісток основи черепу, закрита черепно-мозкова травма.

07.03.2018 ОСОБА_1 - мати ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про направлення документів на військово-лікарську комісію для встановлення причинного зв`язку смерті сина ОСОБА_2 .

12.03.2018 Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області направило пакет документів для встановлення причинного зв`язку смерті солдата ОСОБА_2 , 1991 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України.

20.03.2018 Центральна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України на адресу відповідача направила лист №1186, яким повідомила, що оскільки важка черепно-мозкова травма, що призвела до смерті гр. ОСОБА_2 була отримана ним після звільнення з лав Збройних Сил України, а також відповідно до вимог п.21.5 розділу 11 Положення про ВЛЕ в ЗСУ комісія вважає що немає підстав пов`язати травму та причину смерті солдата запасу ОСОБА_2 з проходженням військової служби.

19.04.2018 ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області із заявою щодо надання статусу члена сім`ї загиблого військо службовця ОСОБА_2 та видачі посвідчення.

Листом від 24.04.2018 №637 управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області, повідомило позивача, що відповідно до листа Центральної військово-лікарської комісії №1186 від 20.03.2018 травму та причину смерті солдата запасу ОСОБА_2 з проходженням військової служби не пов`язано, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлення статусу члена сім`ї загиблого, не можливо.

Позивач вважає протиправною відмову відповідача щодо встановлення позивачу статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, а тому звернулася до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто після звільнення з військової служби (29.08.2017) та враховуючи, що травма, яка стала причиною смерті, отримана не під час безпосередньої його участі в антитерористичній операції, правові підстави для надання матері ОСОБА_2 - ОСОБА_1 статус члена сім`ї померлого учасника бойових дій, на якого поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відсутні.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абз. 8 п. 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ (Закон №3551-ХІІ) чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, а також сім`ї працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення.

Процедуру надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону №3551-ХІІ, деяким категоріям осіб врегульовано Порядком надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 23.09.2015 №740 (Порядок №740).

Згідно абз. 5 п. 2 Порядку №740, статус особи, на яку поширюється чинність Закону, згідно з цим Порядком надається сім`ям військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) і працівників Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовців військових прокуратур, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників МВС, Управління державної охорони, Держспецзвязку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Відповідно до п.3 Порядку №740 до членів сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, належать, зокрема: батьки.

У відповідності до пп. 4 п. 4 Порядку №740 підставами для надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, для осіб, зазначених в абзаці 5 пункту 2 цього Порядку є: свідоцтво про смерть (копія) або повідомлення про загибель особи; документи про безпосередню участь особи, яка захищала незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, або документи про безпосереднє залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення; постанова штатної військово-лікарської комісії відповідного військового формування.

Згідно п. 5 Порядку №740, для встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, членам сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, необхідно подати органу праці та соціального захисту населення заяву і документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку.

Відповідно до п.6 Порядку №740 рішення про встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, приймається органами праці та соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів. Відсутність документів, визначених пунктом 4 цього Порядку, та їх недостовірність є підставою для відмови в наданні статусу особи, на яку поширюється чинність Закону.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не надано доказів того, що її син загинув, помер внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

При цьому, відповідно до листа Центральної військово-лікарської комісії №1186 від 20.03.2018 травму та причину смерті солдата запасу ОСОБА_2 з проходженням військової служби не пов`язано, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відмовлено у встановленні статусу члена сім`ї загиблого.

Отже, ОСОБА_2 помер після звільнення з військової служби, внаслідок травми отриманої не під час безпосередньої його участі в антитерористичній операції, а тому відсутні підстави для надання матері ОСОБА_2 - ОСОБА_1 статусу члена сім`ї померлого учасника бойових дій, на якого поширюється чинність Закону №3551-ХІІ.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Смілянець Е. С.