Справа № 484/1236/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 р.м. ОдесаСправа № 484/1236/19

Головуючий в І інстанції: Маржина Т.В.

Дата ухвалення рішення 05.04.2019 р.

Місце ухвалення: м. Первомайськ

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді - доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

за участю: секретаря - Недашковської Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції Черних Віктора Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції Черних В.В. від 07.03.2019 року Серії ДПО 18 №895206 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки поліцейського про порушення позивачем правил дорожнього руху є необґрунтованими, не враховують всіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у тому числі факту здійснення вимушеної зупинки транспортного засобу у забороненому місці з незалежних від позивача причин. Разом з цим, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції грубо порушено правила щодо належного та всебічного її розгляду, у тому числі, щодо обов`язковості складання протоколу про правопорушення та вирішення справи за місцем знаходження органу поліції. Зазначені обставини у сукупності свідчать про неправомірність рішення відповідача, його необґрунтованість та наявність безумовних підстав для його скасування.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 квітня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Відповідно до ст. 229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що під час патрулювання 07.03.2019 року о 11:40 годині інспектором сектору реагування патрульної поліції Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Черних В.В. виявлено здійснення позивачем зупинки транспортного засобу ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» та ближче ніж за 10 м від виїзду з прилеглої території по вул. Толстого у м. Первомайськ, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 11).

Зазначені обставини стали підставою для винесення інспектором поліції постанови від 07.03.2019 року серії ДПО18 №895206 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на те, що зупинка транспортного засобу з порушенням правил дорожнього руху відбулась вимушено, а саме у зв`язку із закінченням пального, що зашкодило подальшому руху транспортного засобу, а водієм вжито всіх необхідних заходів щодо усунення перешкод у дорожньому русі, позивач зазначає, що накладення адміністративного стягнення відбулось за необґрунтованих підстав, не у відповідності до чинного законодавства, що є безумовною підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного стягнення та підтвердження належними і допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим не вбачав підстав для задоволення адміністративного позову та скасування рішення інспектора поліції.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Згідно із п. 1.5 Правил від 10.10.2001 року №1306 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п.п. 15.1, 15.2 Правил від 10.10.2001 року №1306 зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Підпунктом 3.34 п. 3 Розділу 33 Правил від 10.10.2001 року №1306 визначено, що знак "Зупинку заборонено" відноситься до заборонних знаків і позначає заборону зупинки і стоянки транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Разом з цим, відповідно до п.п. "и" п. 15.9 Правил від 10.10.2001 року №1306 зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Слід зазначити, що згідно із п. 15.14 Правил від 10.10.2001 року №1306 у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил.

При цьому, згідно із приписами п. 1.10 Правил від 10.10.2001 року №1306 вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

За приписами п.п. 9.9 Правил від 10.10.2001 року №1306 у разі вимушеної зупинки на дорозі повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

Колегія суддів враховує, що позивачем не заперечується факт здійснення зупинки транспортного засобу у місці, де зупинка заборонена.

У зв`язку із чим, відповідно до приписів ч. 1 ст. 78 КАС України зазначені обставини додаткового підтвердження та доведенню не потребують.

Водночас, колегія суддів враховує, що відповідно до п. 2.3 Правил від 10.10.2001 року №1306 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Таким чином, в обов`язок водія перед виїздом покладається перевірка справності та комплектності транспортного засобу, а також стеження за технічним станом відповідного засобу.

Отже, колегія суддів у повній мірі погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що закінчення пального у транспортному засобі на дорозі відбулось через неуважність позивача. Вказане не може свідчити про виникнення певних умов під час руху, що не залежали від водія.

За таких обставин, зупинка транспортного засобу з порушеннями не може вважатись вимушеною у розумінні приписів п. 1.10 Правил від 10.10.2001 року №1306, що в свою чергу підтверджує наявність вини водія у виявленому правопорушенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки зафіксоване у постанові порушення позивачем правил дорожнього руху знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, висновки поліцейського про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення є правильними.

У зв`язку із чим колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулось у відповідності до чинного законодавства та підстави для скасування рішення суб`єкта владних повноважень відсутні.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, а саме про порушення, зокрема, правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123) розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вказані правила кореспондуються із приписами ч. 5 вказаної статті КУпАП, згідно якої, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно із ч. 6 ст. 276 КУпАП Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки виявлене відповідачем адміністративне правопорушення не підлягає оформленню протоколом, колегія суддів вважає, що розгляд питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності має відбуватись на місці його вчинення шляхом складання відповідної постанови, тобто за правилами ч. 4 ст. 258 КУпАП, що кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 276 КУпАП.

За таких обставин, складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці його вчинення і без оформлення протоколу відбулось із повним дотриманням вищенаведених правових норм.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 243,250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 13.05.2019р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька