Справа № 1740/1842/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

08 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4012/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Глушка І. В.
суддів -Гуляка В. В.
Коваля Р. Й.

перевіривши апеляційну скаргу Головного управління ДФС України у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року у справі №1740/1842/18 за адміністративним позовом Приватного підприємства - Фірми "Торгбуд-Сервіс" до Головного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року вказану вище апеляційну скаргу залишено без руху у зв'язку з пропуском скаржником строку на апеляційне оскарження, невідповідністю апеляційної скарги вимогам, встановленим ст.296 КАС України (в апеляційній скарзі не зазначено повного найменування інших учасників справи, їх місцезнаходження, відповідно, до апеляційної скарги додано лише одну копію апеляційної скарги, що не відповідає кількості учасників справи, не долучено документ про сплату судового збору) та надано десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги шляхом надіслання до Восьмого апеляційного адміністративного суду:

- оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 5286,00 грн;

- вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням поважних підстав його пропуску, підтверджених належними доказами;

- апеляційної скарги із зазначенням повного найменування інших учасників справи, їх місцезнаходження, та копій апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення ф. 119 із штриховим ідентифікатором № 79 9 копію даної ухвали скаржником отримано 19 квітня 2019 року.

В межах наданого судом строку на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду від скаржника надійшло клопотання, у якому просить визнати поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду, поновити строк апеляційного оскарження рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року у справі №1740/1842/18 та про долучення доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги - платіжного доручення №334 від 19.03.2019 про сплату судового збору в розмірі 2643,00 грн.

В заявленому клопотанні скаржник, покликаючись на п.2 ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", зазначає, що до сплати підлягає саме сума, обрахована як 150% від ставки, що підлягала до сплати за звернення до суду з однією позовною вимогою немайнового характеру до Головного управління ДФС у Рівненській області.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Статтею 296 КАС України передбачено обов'язок особи, яка подає апеляційну скаргу, щодо одночасного надання документу про сплату судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 N 3674-VI.

З урахуванням вимог Закону N 3674-VI судовий збір розраховується з розміру заявлених позивачем вимог.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч.3 ст.6 Закону N 3674-VI).

Так, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року у справі №1740/1842/18 адміністративний позов Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс" до Головного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДФС в Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 03.04.2018 №627494/32785198 про відмову у реєстрації податкової накладної №172, складеної Приватним підприємством-Фірмою " Торгбуд-Сервіс" 17.06.2017. Зобов'язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, складену Приватним підприємством-Фірмою "Торгбуд-Сервіс ", №172 від 17.06.2017.

Із позовної заяви та постанови суду першої інстанції слідує, що позивачем при зверненні до суду заявлено дві позовних вимоги немайнового характеру.

Водночас відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону N 3674-VI якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Системний аналіз вказаних положень дає підстави для висновку про те, що якщо у позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу майнового характеру. Тобто, у разі оскарження судового рішення лише в частині, судовий збір належить сплатити, виходячи відносно конкретної вимоги.

Згідно із ч.1 ст.4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 вказаного Закону визначено ставки судового збору, відповідно до якої за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами сплачується 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Даною нормою також визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2018 року становить 1762 грн.

Таким чином, враховуючи вимоги апеляційної скарги про скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні заявлених ППФ "Торгбуд-Сервіс" позовних вимог повністю, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання до адміністративного суду апеляційної скарги, становить 5286,00 грн.

В контексті наведених правових норм колегія суддів зазначає, що розмір сплаченого скаржником судового збору на виконання ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року (платіжне доручення №334 від 19 березня 2019 року) є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору та не свідчить про усунення недоліку апеляційної скарги в частині невідповідності апеляційної скарги вимогам п.1 ч.5 ст.296 КАС України.

Також колегія суддів зауважує, що недоліки апеляційної скарги в частині невідповідності апеляційної скарги вимогам п.4 ч.2, п.2 ч.5 ст. 296 КАС України шляхом, визначеним ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху, скаржником не усунуті.

Вирішуючи питання поновлення строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення скаржник обґрунтовує отриманням копії оскаржуваного рішення суду 01.02.2019 та реєстрацією його по вхідній кореспонденції 04.02.2019 за вх.№1385/9/17-00. Зазначає, що враховуючи ту обставину, що останній день строку подання апеляційної скарги припав на вихідний день, Головним управлінням ДФС у Рівненській області з об'єктивних підстав подано апеляційну скаргу 04.03.2019.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з ч.1 ст.13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас частина 2 ст.44 КАС України покладає на учасників справи обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями можуть скористатися правом їх оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк. При цьому, усі учасники судового процесу рівні перед законом і судом.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів, а також з того, чи мав скаржник можливість своєчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження.

Слід зазначити, що в розумінні п.3 ч.6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Тобто, процесуальний закон пов'язує дату перебігу строку на апеляційне оскарження з датою отримання судового рішення, а саме днем проставлення у поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення відмітки про вручення судового рішення, а не з датою реєстрації вхідної кореспонденції суб'єктом владних повноважень.

Водночас, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується отримання копії оскаржуваного рішення скаржником 01 лютого 2019 року (а.с.228).

Відповідно до положень ст.120 КАС України, якою врегульовано обчислення процесуального строку, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Останній день строку триває до двадцять четвертої години, але якщо в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Колегією суддів встановлено, що останній день строку на апеляційне оскарження рішення припадає на вихідний день 03 березня 2019 року, відтак в розумінні ст. 120 КАС України останнім днем строку є перший після нього робочий день - 04 березня 2019 року.

Апеляційна скарга відповідачем скерована на адресу суду поштовим зв'язком на наступний день після закінчення визначеного процесуальним законом строку на апеляційне оскарження рішення - 05 березня 2019 року (згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті), тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження (а.с.238).

Закріплений у ст.6 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

При цьому, суд вказав, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходив з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06.10.2015 суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У даному випадку вказані скаржником причини пропуску строку оскарження не виправдовують втручання у принцип judicata.

Відповідно до положень частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Водночас, за наслідками розгляду клопотання відповідача аналогічного змісту, заявленого при зверненні до суду з апеляційною скаргою, Восьмим апеляційним судом постановленою ухвалою від 15 квітня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху вже було надано правову оцінку викладеним заявником доводам, визнавши причини пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки скаржник не навів поважних підстав, за яких апеляційна скарга подана понад визначені законом строки, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що причина пропуску процесуального строку має об'єктивний і незалежний від скаржника характер, скаржником додатково такі докази не подано, обставини, на які покликається скаржник у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, на переконання суду апеляційної інстанції, не є непереборними чи такими, що унеможливлювали реалізацію права на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що скаржником строк на апеляційне оскарження пропущений без поважних причин.

Враховуючи те, що особою, яка подала апеляційну скаргу, у встановлений судом строк заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, у якому причини пропуску строку на апеляційне оскарження судом визнані неповажними, колегія суддів приходить до висновку про застосування наслідків, передбачених ч.1 ст.299 КАС України.

Керуючись статтями 298, 299, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Головного управління ДФС України у Рівненській області про поновлення пропущеного строку звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року у справі №1740/1842/18 - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС України у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року у справі №1740/1842/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в частині відмови у відкритті апеляційного провадження протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач І. В. Глушко
судді В. В. Гуляк
Р. Й. Коваль