Справа № 640/22167/18
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 травня 2019 року № 640/22167/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доПодільського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві
третя особаОСОБА_2
про визнання протиправним Висновку, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Подільського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі - відповідач, Відділ), в якому просить:

- визнати протиправним Висновок № 144 про внесення змін до актового запису цивільного стану Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 27.11.2018 та зобов'язати Подільський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві внести зміни до актових записів та до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, а саме:

1) до актового запису про 1-ий шлюб № 644 від 13.09.1973;

2) до актового запису про 2-ий шлюб № 13 від 17.10.1979;

3) до актового запису про розірвання 1-го шлюбу № 386 від 11.10.1979;

4) до актового запису про розірвання 2-го шлюбу № 652 від 05.07.2018;

5) до актового запису про народження доньки ОСОБА_2 № 718 від 08.08.1974.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Роз'яснено сторонам, що справа буде розглядатись одноособово суддею Григоровичем П.О. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимоги позивач зазначає, що рішенням Сисольського районного суду Республіки Комі Російської Федерації від 10.07.2018 №2-378/2018, яке набрало законної сили 14.08.2018, в тому числі, встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 за національністю є німкеня, внаслідок чого висновок відповідача про відсутність підстав для внесення змін у відповідні актові записи є протиправним.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, внаслідок чого суд вважає за можливе вирішити спір на підставі наявних у справі доказів. Ухвала про відкриття провадження у справі та позовні матеріали отримані відповідачем 25.01.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №019.

Третя особа письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог не надавала.

Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про внесення змін до актового запису про її перший шлюб №644 від 13.09.1973, складеного Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, а саме, змінити національність нареченої з «росіянка» на «німкеня».

Оскаржуваним висновком №144 від 27.11.ю2018 відмовлено позивачу у внесенні змін та доповнень до актового запису про шлюб №644 від 13.09.1973.

У висновку зазначено, що Відділ не може самостійно встановити національність заявниці, оскільки в актовому записі про народження заявниці №65 від 14.11.1955 року, складеному виконавчим комітетом Ужгинської сільської ради Койгородського району Республіки Комі Російської Федерації на ОСОБА_1 зазначено: національність батька - «німець», національність матері - «росіянка», а також враховуючи Указ Президента України від 27.01.1999 №70 «Про втрату чинності Указу Президента України від 31.12.1991 №24 «Про порядок зміни громадянами України національності».

Не погоджуючись з правомірністю відмови у внесенні змін до актового запису та, як наслідок, вбачаючи наявність підстав для зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити дії, позивач звернулась до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 90 КАС України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану регулює Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року №2398-VI (надалі - Закон №2398) (ч.1 ст.1 Закону №2398).

У ст.2 Закону №2398 зазначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.9 Закону №2398 державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Згідно ч.1 ст.22 Закону №2398 внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви (ч.2 ст.22 Закону №2398).

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану (ч.3 ст.22 Закону №2398).

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису (ч.4 ст.22 Закону №2398).

У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793 (надалі - Правила).

У п.1.1 Правил зазначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Згідно п. 1.5 Правил заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами.

Відповідно до п.2.1 Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) при пред'явленні паспорта або паспортного документа.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України не вправі відмовити громадянину в прийнятті та розгляді заяви про внесення змін (п.2.3 Правил).

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається: особою, щодо якої складено актовий запис; одним із батьків неповнолітнього (малолітнього); піклувальником неповнолітнього та опікуном малолітнього; опікуном недієздатної особи; спадкоємцем померлого; представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви (п. 2.5 Правил).

Питання про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання розглядається у тримісячний строк з дня подання відповідної заяви до відділу державної реєстрації актів цивільного стану (п.1.10 Правил).

Відповідно до п.2.6 Правил разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому (п.2.7 Правил).

У п.2.12 Правил зазначено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку (п.1.15 Правил).

Згідно з п.п.2.13.2 та п.п.2.13.3 п. 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: постанова адміністративного суду; висновок районного, районного у містах, міського (міст обласного значення), міськрайонного, міжрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України.

Судом встановлено, що Подільським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві при вирішення питання про внесення змін до актового запису позивача, було досліджено, в тому числі, рішення Сисольського районного суду Республіки Комі Російської Федерації від 10.07.2018 №2-378/2018, яке набрало законної сили 14.08.2018, яким в тому числі, встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 за національністю є німкеня.

Зокрема, відповідно до змісту резолютивної частини зазначеного судового рішення, належним чином засвідчена копія якого в нотаріально посвідченому перекладі з російської на українську мову долучена до матеріалів справи, встановлено факт визнання батьківства ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно доньки ОСОБА_1, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у матері ОСОБА_6.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка c. Ужга Койгородського району Комі АРСР, за національністю є німкенею.

Внесено до актового запису про народження ОСОБА_1 № 65 від 14 листопада 1955 року, вчиненого Ужгінською сільською радою Койгородського району Комі АРСР, зміну прізвищу «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», зміну прізвищу матері «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6», відомості про батька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с.Мангейм Федірівського району Саратовської області, що має національність німець.

Внесено до актового запису про народження ОСОБА_1 № 65 від 14 листопада 1955 року, вчиненого Ужгінською сільською радою Койгородського району Комі АРСР, відомості в графі «німкеня».

Відповідно до положень ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 12 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 07.10.2002 р. (надалі - Конвенція) документи, які на території однієї із договірних сторін розглядаються як офіційні, користуються на територіях інших договірних сторін доказовою силою офіційних документів.

За змістом ст.55 «Визнання рішень, що не вимагають виконання» Конвенції, вказано, що прийняті установами юстиції кожної з Договірних Сторін і які набрали законної сили рішення, що не потребують виконання, визнаються на територіях інших Договірних сторін без спеціального провадження, за умови, якщо:

А) установи юстиції запитуваної Договірної Сторони не винесли раніше по цій справі рішення, що набрало законної сили;

Б) справа згідно даної Конвенції, а у випадках, не передбачених нею, відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане, не відноситься до компетенції установи юстиції цієї Договірної сторони.

Положення пункту 1 даної статті відносяться також до рішень про опіку і піклування і до рішень про розірвання шлюбу, що винесені установами, компетентними відповідно до законодавства Договірної сторони, на території якої винесено рішення.

Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено відсутність обмежень, що визначені ст. 55 Конвенції, для визнання в рамках даної справи обставин, що встановлені рішенням Сисольського районного суду Республіки Комі Російської Федерації від 10.07.2018 №2-378/2018, а саме тієї обставини, що позивач за національністю є німкенею.

Відтак, зважаючи на норми законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, з урахуванням встановлених у даній справі обставин, враховуючи те, що факт приналежності позивача національності «німкеня» встановлений рішенням суду, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про необґрунтованість доводів суб'єкта владних повноважень щодо відсутності підстав для внесення змін до актового запису про шлюб №644 від 13.09.1973 року, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню

Посилання відповідача у Висновку №144 від 27.11.2018 на втрату чинності Указом Президента України від 31.12.1991 «Про порядок зміни громадянами України національності» в 1999 році, судом відхиляються, адже Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, не обмежено право особи на внесення змін до актових записів в частині національності.

Посилання відповідача на те, що Відділ не може самостійно встановити національність заявниці, оскільки в актовому записі про народження заявниці №65 від 14.11.1955 року, складеному виконавчим комітетом Ужгинської сільської ради Койгородського району Республіки Комі Російської Федерації на ОСОБА_1 зазначено: національність батька - «німець», національність матері - «росіянка», судом відхиляються, адже встановлення в судовому порядку факту приналежності позивача до національності «німець» не потребує додаткового підтвердження.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, оскільки відповідно до п.п.2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, в тому числі, постанова адміністративного суду, Окружний адміністративний суд міста Києва вбачає наявність підстав для захисту порушених прав позивача шляхом зобов'язання Подільський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису про шлюб №644 від 13.09.1973 та до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в частині зміни національності нареченої з «Росіянка» на «Німкеня».

Адміністративний позов в іншій частині позовних вимог задоволенню не підлягає, адже в матеріалах справи відсутні докази існування публічно-правового спору між сторонами щодо актових записів про 2-ий шлюб № 13 від 17.10.1979; про розірвання 1-го шлюбу № 386 від 11.10.1979; про розірвання 2-го шлюбу № 652 від 05.07.2018; про народження доньки ОСОБА_2 № 718 від 08.08.1974, що виключає необхідність судового реагування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати Висновок Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 144 від 27.11.2018 про внесення змін до актового запису цивільного стану.

3. Зобов'язати Подільський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису про шлюб №644 від 13.09.1973 та до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в частині зміни національності нареченої з «Росіянка» на «Німкеня».

4. В решті позову - відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 352,40 (триста п'ятдесят дві грн 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Подільського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1).

ПОДІЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ У МІСТІ КИЄВІ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ ГОЛОВНОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ У МІСТІ КИЄВІ (ідентифікаційний , адреса: 04070, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОРИСОГЛІБСЬКА, будинок 6).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович