Справа № 826/15434/17
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 травня 2019 року № 826/15434/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до

ДПІ в Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві,

ГУ ДФС у м. Києві

про

визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

№ 45425-1305 від 05.05.2017 на суму 21434,65 грн. («земельний податок з фізичних осіб»; період - 2017), прийняте ГУ ДФС у м. Києві,

№ 408-1305 від 18.04.2016 на суму 75 829,74 грн. («земельний податок з фізичних осіб; код платежу 18010700, період 2016) та № 2128-15 від 04.06.2015 на суму 14650,27 грн. («земельний податок з фізичних осіб»; період 2015), прийняті ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Позиція позивача.

Позивач зазначає, що у зв'язку з арештом своїх рахунків дізнався про наявність вищезгаданих рішень. Зазначається, що про наявність вказаних рішень позивач не знав, і взагалі не має в Печерському районі м. Києва земельних ділянок, за які йому можна б було нарахувати земельний податок. В якості ФОП позивач зареєстрований у Дніпровському районі м. Києва за місцем реєстрації - АДРЕСА_1 - гуртожиток та зареєстрований на загальній системі оподаткування у ДПІ Дніпровського району ГУ ДФС у м. Києві.

Позивач зазначає, що виходячи з положень п. 56.18 та ст. 102 ПК України має право оскаржити вказані рішення, строки оскарження яких ним дотримано.

З посиланням на ст. 206 Земельного кодексу України, п. 269.1., ст. 270, п. 287.1., абз. 1 п. 286.5 ПК України, ч. 2 ст. 19 Конституції України, позивач зазначає, що у нього немає земельних ділянок (на правах власності), він не укладав договорів оренди з органами місцевого самоврядування (щодо користування земельною ділянкою), а отже відсутні будь-які правові підстави щодо нарахування податку за землю, на підтвердження чого надано довідку державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач робить висновок, що земельний податок відповідач нарахував на те, що позивач начебто користується земельною ділянкою під літнім майданчиком (майданчик для харчування біля закладів ресторанного господарства).

Проте, як зазначає позивач, зазначена земельна ділянка належить на праві постійного користування виробничому житлово-експлуатаційному управлінню Кабінету Міністрів України (згідно інформації Державного земельного кадастру). Позивач не погоджується із тим, що за частину прибудинкової території, яка входить до земельної ділянки Виробничого житлово-експлуатаційного управління КМ України, позивач повинен сплачувати земельний податок, з огляду на те, що об'єктом оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Проте, як зазначається у позові, яким чином зв'язана земельна ділянка ВЖР КМУ із позивачем, позивачу не зрозуміло. Адже на земельній ділянці ВЖР КМУ знаходяться 4 різних будинки (згідно інформації ДЗК та копії ортофотоплану зробленої з публічної кадастрової карти України). Загальна площа ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 складає 2,5819 га, отже, як зазначає позивач, земельний податок повинна сплачувати ВЖР КМУ.

Позивач вважає, що відповідачі не виконали свого обов'язку по визначенню об'єкта оподаткування, передбаченого п. 286.1. ПК України, згідно якого підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. В контексті наведеного позивач посилається на порядок, затверджений постановою КМ України від 21.12.2011 № 1386.

У позові зазначається, що відповідач, з незрозумілих і нікому не відомих причин, вирішив нарахувати позивачу земельний податок, хоча у позивача є інформація, що земельний податок за цю ділянку сплачується іншими особами.

Позивач додає, що звернувся за роз'ясненнями до експлуатуючої організації ДП «УКРЖИТЛОСЕРВІС» щодо сплати земельного податку за ділянку за адресою м. Київ , вул. Шовковична, 10 і отримав відповідь, що сплата земельного податку здійснюється щомісячно.

Зазначається, що до ППР не надано жодного розрахунку, вони не направлялись належним чином позивачу, а отже не можуть вважатися належно виданими ППР.

Окремо позивач також звертає увагу на те, що за користування ділянкою під літнім майданчиком позивач сплачує пайову участь (внесок) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнооптової торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою м. Києва, у відповідності до рішення КМР від 24.02.2011 № 56/5443. У відповідності до зазначеного порядку (п.1.4.) пайова участь (внесок) в утриманні об'єктів благоустрою залучається з метою: відшкодування за використання для розміщення ТС, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства, об'єктів благоустрою та земельних ділянок, на яких розміщуються ці об'єкти благоустрою, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва.

Тобто, як зазначає позивач, якщо земельна ділянка знаходиться у власності територіальної громади, то ФОП не може сплачувати земельний податок за неї. Позивач зазначає, що наведене підтверджується листом Управління ландшафтної архітектури, комплексного благоустрою № 055-17041 від 08.11.2017.

Крім того, позивач ставить питання - якщо вважати, що земельний податок слід сплачувати за відкритий (літній) майданчик, то чому розрахунок здійснюється за 90,53 кв.м., а не за 62,2 чи 82,8 кв.м. (розмір майданчика в 16 та 17 роках) ? Чому розрахунок здійснюється за повний рік, якщо літній майданчик працює тільки півроку.

Відтак, позивач вважає спірні рішення протиправними та просить їх скасувати.

Позиція відповідача-1 (ДПІ).

ДПІ у відзиві на позов (а.с. 37) просить у задоволенні позову відмовити.

Зазначається, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок визначається згідно з п. 2 рішення КМР за відповідною формулою.

Так, відносно 1 півріччя 2015 формула застосована, зокрема, до площі 90,53 кв.м., грошова оцінка 2183,6 гр./кв.м., ставка податку - 1%, сума податку - 5758,23 грн.; за 2 півріччя 2015 - формула до площі 90,53 кв.м., грошова оцінка 4159,95 грн./кв.м., ставка податку - 1%, сума за 2 півріччя 2015 - 8892,04 грн.; загальна сума за 2015 - 14650,27 грн.

Розрахунок за 2016 включає, крім іншого: площу 90,53 кв.м., 4159,95 грн./кв.м. - грошова оцінка, 3% ставка податку згідно рішення КМР від 22.12.2015 № 57/57, всього - 75829,74 грн. Зазначається, що ППР за 2016 від 18.04.2016 № 408-1305 направлено за податковою адресою та повернуто без вручення 13.07.2016 у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання.

За висновком відповідача, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені. За правилами п. 286.1. ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Тобто, як зазначає відповідач, фізична особа - власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку є платником земельного податку.

У запереченнях не зазначено адреси земельної ділянки відносно якої здійснювалось нарахування.

Позиція відповідача-2 (ГУ ДФС у м. Києві).

Відповідач-2 просить відмовити у задоволенні позову та зазначив, що 05.05.2017 за № 45425-1305 було сформовано податкове повідомлення-рішення на суму 21434,65 грн., яке було отримано особисто позивачем.

У формулі нарахування застосована грошова оцінка - 4159,95 грн., площа 90,53 кв.м. (АДРЕСА_3), ставка податку 1 %, сума нарахування 21434,65 грн.

Обставини, встановлені судом.

Так, у даному випадку учасниками справи не спростовується та не заперечуються, що відповідачами за вищезгадані періоди сформовані вищезгадані податкові повідомлення-рішення.

При цьому, ППР за 2015 містить адресу платника - АДРЕСА_3 , що не відповідає податковій адресі позивача - АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4

Власне, самі рішення не містять будь-якої деталізації суми податку та підстав нарахування.

По суті підстави нарахування наведені у відзивах відповідачів, при цьому ДПІ не зазначила адрес ділянок, за якими нарахований податок.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що підставою для нарахування стали наявні у відповідачів Інформаційні талони, які є додатками до договорів щодо пайової участі в утриманні об'єктів благоустрою за період 2015 - 2017 років:

- щодо розміщення у 2015 - 2016 відкритого (літнього) майданчику 38 кв.м. за адресою АДРЕСА_5 ;

- щодо розміщення у 2015 - 2016 відкритого (літнього) майданчику 62,2 м.кв. за адресою АДРЕСА_3 ,

- паспорт прив'язки тимчасової споруди від 2011 на розміщення літнього майданчику з накриттям за адресою АДРЕСА_6 )

- щодо розміщення у 2017 відкритого (літнього) майданчику 82,8 м.кв. за адресою АДРЕСА_3 ,

- а також договір від 08.05.2008 купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 273,20 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 укладений між продавцем ВАТ «Українське майно» та покупцями з іншого боку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Податок нарахований позивачу як фізичній особі, що вбачається із змісту оскаржуваних рішень.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до п/п. 14.1.147. ПК Україна плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п/п. 265.1.3. ПК України плата за землю є складовою податку на майно.

Відповідно до п/п. 14.1.72. ПК України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу);

Згідно з п. 269.1. платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) (п/п. 269.1.1. ПК України); землекористувачі (п/п. 269.1.2. ПК України).

Власники земельних ділянок - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно (п/п. 14.1.34. ПК України).

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (п/п. 14.1.73. ПК України).

Відповідно до п. 270.1. ПК України об'єктами оподаткування є: (п/п. 270.1.1.) земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; (п/п. 270.1.2.) земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до п. 271.1. ПК України базою оподаткування є: (п/п. 271.1.1.) нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; (п/п. 271.1.2.) площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Ставка земельного податку для цілей розділу XII цього Кодексу - законодавчо визначений річний розмір плати за одиницю площі оподатковуваної земельної ділянки (п/п. 14.1.240. ПК України).

Відповідно до п/п. 14.1.130. ПК України одиниця площі оподатковуваної земельної ділянки у межах населеного пункту - 1 (один) метр квадратний (кв. метр).

Відповідно до положень ст. 286 ПК України («Порядок обчислення плати за землю») підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (п/п. 286.1. ПК України).

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п/п. 14.1.42. ПК України дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

У свою чергу, відповідно до п. 287.1. ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У даному випадку, відповідачами не надано належних та допустимих доказів, які б давали підстави для застосування до позивача вищезгаданих елементів земельного податку, сукупність яких у їх взаємозв'язку зумовлювала би його обов'язок сплачувати нарахований податок.

По-перше, визначаючи позивача, як фізичну особу, землекористувачем відповідачі посилаються на угоду, учасником якої позивач не є.

Крім того, надані Інформаційні талони свідчать про розміщення літнього майданчику, відносини щодо чого регулюються договором про пайову участь, що включає вигоди місцевої громади (місцевого самоврядування) від розміщення та використання літнього майданчика.

Під час розгляду справи не надано документальних підтверджень того, що позивач є постійним землекористувачем, обставини щодо чого зумовлюють виникнення у особи статусу платника податку. Літній майданчик є сезонним бізнесом, що не заперечується сторонами, що не є рівнозначним статусу постійного землекористувача.

По-друге. В порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачами не надано будь-яких даних державного земельного кадастру у документарному виразі. В контексті наведеного слід зазначити, що під час розгляду справи відповідачами надано розрахунки податку, які в частині площі відрізняються навіть від площі у документах, які відповідачі вважають підставами для нарахування земельного податку. Так, в Інформаційних талонах йдеться про площі: 38 кв.м., 62,2 м.кв., 82,8 м.кв. у різні періоди; у паспорті прив'язки 77,76 м.кв.; у вищезгаданому договорі, стороною якого позивач не є - 273,20 кв.м. У той же час, у своїх розрахунках відповідачі посилаються на площу 90,53 кв.м., що вказує у т.ч. на недоведеність складової розрахунку (елементу податку) - площі та недоведеність обставин, на яких ґрунтуються спірні рішення.

Наведене є достатньою та самостійною підставою для висновку про недоведеність з боку відповідачів статусу позивача як платника земельного податку, про недоведеність наявності бази та об'єкту оподаткування, суми нарахувань (податку) та, відповідно, про недоведеність обов'язку позивачу сплачувати нараховані за спірними рішеннями суми податку.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваних рішень, наявність підстав для їх скасування, а відтак, і до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України на користь позивача підлягає відшкодуванню сума сплаченого судового збору. Так, позивачем сплачено 1 119,16 грн. (оригінал квитанції № 1252DB1A7B від 28.11.2017 - у справі). Вказана саму була розрахована із суми донарахованих податків. Враховуючи наведене та виходячи з принципу пропорційності відшкодування суми судового зборку з кожного відповідача відповідно до суми донараховного податку, за рахунок ДПІ підлягає відшкодуванню 904,80 грн., з ГУ ДФС у м. Києві - 214,36 грн.

Керуючись положеннями статей 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ; поштова адреса: АДРЕСА_7 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

№ 45425-1305 від 05.05.2017 на суму 21434,65 грн. («земельний податок з фізичних осіб»; період - 2017), прийняте ГУ ДФС у м. Києві,

№ 408-1305 від 18.04.2016 на суму 75 829,74 грн. («земельний податок з фізичних осіб»; код платежу 18010700, період 2016) та № 2128-15 від 04.06.2015 на суму 14650,27 грн. («земельний податок з фізичних осіб»; період 2015), прийняті ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ; поштова адреса: АДРЕСА_7 ) сплачений судовий збір у розмірі:

904,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві (код ЄДР 39669867; адреса: 01001, м. Київ, вул. Лєскова, 4);

214,36 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у м. Києві (код ЄДР 39439980; м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19)

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.А. Кармазін