Справа № 1340/5473/18
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/5473/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Львів

14 год. 48 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М., представника позивача ОСОБА_1, представниці відповідача Палайди-Тис О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: відділ у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання неправомірною відмову та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради у якому просить суд визнати неправомірною відмову Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 11.09.2018 у реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язати Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради провести реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що після розлучення з її чоловіком відповідно до рішення Франківського районного суду м. Львова від 09.04.2019 у справі № 465/1619/14, двоє дітей позивачки після шлюбу із ОСОБА_5 - ОСОБА_6 2006 року народження та син ОСОБА_4 проживають разом із позивачкою.

Колишній чоловік позивачки - ОСОБА_5, батько дітей, відмовляється надати згоду на реєстрацію місця проживання сина - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка для зміни місця реєстрації сина через Центр надання адміністративних послуг звернулася до Шевченківської районної адміністрації подано заяву про зняття з реєстрації місця проживання та реєстрацію місця проживання сина, однак позивачці відмовлено, через відсутність згоди батька.

Відсутність реєстрації сина позивачки ОСОБА_4 за місцем його проживання суперечить його інтересам та суттєво обмежує реалізацію прав, позивачка звернулась до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 20.11.2018 цю позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 11.12.2018 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача залучено відділ у справах дітей Шевченківської районної адміністрації.

Ухвалою суду від 02.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю. Просив позов задовольнити.

Представниця відповідача проти позову заперечила, з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву від 27.03.2019 за вх. № 10264.

Зазначила, що Шевченківська районна адміністрація є виконавчим органом Львівської міської ради і діє відповідно до ухвали № 777 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської ради» від 14.07.2016 та до Положення про Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету № 977 від 01.11.2016.

Позивачка проживає за адресою: АДРЕСА_2. Згідно з даними з Реєстру територіальної громади АДРЕСА_1, у якій позивачка просить зареєструвати неповнолітнього ОСОБА_4, зареєстрованих осіб немає. Відповідно до п. 11.1 Правил реєстрації місця проживання, районна адміністрація відмовила у реєстрації ОСОБА_4 за відповідною адресою, у зв'язку з відсутністю згоди батька на здійснення реєстрації за даною адресою малолітнього.

З позиції відповідача, відмовивши у заяві позивачки щодо реєстрації ОСОБА_4 районна адміністрація жодним чином не порушила, права малолітнього, оскільки така реєстрація повинна відповідати вимогам законодавства.

З огляду на викладене, відмова відповідача є правомірною, відповідає вимогам чинного законодавства та інтересам дитини позивачки. Просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

Підстав для відкладення розгляду справи відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не встановлено.

Суд заслухав встане слово представників позивача та відповідача, з'ясував фактичні обставини та відповідні їм правовідносини та встановив таке.

Згідно з свідоцтвом про народження ОСОБА_4, він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові, про що вчинено актовий запис 3080 від 24.05.2008; батьки: батько ОСОБА_5, мати - ОСОБА_3 (а.с.9)

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.04.2014 у справі № 465/1619/14-ц, у тому числі, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, зареєстрованого у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, 09.10.2004, актовий запис № 2655 (а.с.10).

19.04.2016 позивачкою на підставі договору купівлі-продажу придбано квартиру № 87 у будинку № 14 на вул. Грінченка у м. Львові, про що у Реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про право власності № 14276715.

07.09.2018 позивачка через Центр надання адміністративних послуг Львівської міської ради зареєструвала заяву про зняття з реєстрації місця проживання (у зв'язку з вибуттям за адресою АДРЕСА_1) та про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 (за адресою АДРЕСА_1) (а.с.12,13-15).

Цього ж дня відповідачем відмовлено у зміні реєстрації місця проживання, з покликанням на підпункт 1 п. 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016, саме відсутній необхідний документ - згода батька для зняття з реєстрації та реєстрацію місця малолітнього ОСОБА_4 (а.с.15)

Позивачка не погоджуючись із цією відмовою звернулась до суду із цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією, і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Питання реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», постановою Кабінету Міністрів України № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016, а також Житловим кодексом Української РЄР, Цивільним і Сімейним кодексами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003, правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 (далі - Правила реєстрації місця проживання № 207) встановлено, що ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Статтею 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку.

Відповідно до ст. ст. 160, 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Тобто, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Зокрема, при поданні заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини одним із батьків, письмова згода другого з батьків надається шляхом зазначення про це у відповідному полі заяви у присутності особи, яка приймає заяву.

Відповідно п. 18 Правил реєстрації місце проживання № 207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Оскільки такої згоди не було надано, у проведенні реєстрації було відмовлено.

Відповідно до п. п. 11, 26 Правил реєстрації місце проживання № 207 реєстрації місця проживання без надання такої згоди одним із батьків, зміна реєстрації місця проживання малолітньої дитини не допускається. Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації.

Як встановлено судом із матеріалів справи та не заперечується позивачкою, що при поданні відповідної заяви, не було подано відповідачу ані письмовою згоди другого з батьків, ні відповідного рішення органу опіки та піклування чи суду.

Вказане підтверджується і копією долученої до матеріалів справи заяви від 16.09.2018 (а.с.13-15, 15).

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачка стверджуючи про бажання зареєструвати свого сина ОСОБА_4 разом із собою, відомостями паспорта чи у інший спосіб не підтвердила своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, позаяк у графі паспорта громадянина України - позивачки адресою її місця реєстрації значиться інша адреса: АДРЕСА_3 (а.с.8).

За таких обставин, відповідач - Шевченківська районна адміністрація, відмовляючи позивачці в реєстрації дитини разом з нею, діяв відповідно до вимог чинного законодавства України в межах наданих йому повноважень та у спосіб, передбачений вимогами діючого законодавства з питань реєстрації місця проживання.

Посилання позивачки на те, що відповідач, відмовляючи їй в реєстрації дитини разом з нею не врахував інтереси дитини, що визначені Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенції про права дитини - суд оцінює критично, оскільки відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Крім того, відповідно до п. 72 постанови Кабінету Міністрів України № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» від 24.09.2008, для розв'язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Однак до матеріалів адміністративної справи позивачем не було надано відповідних доказів.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, вимоги позивачки є безпідставними, не підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами, а відтак, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судових витрат позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено, не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову ОСОБА_3 (АДРЕСА_3; ІПН: НОМЕР_1) до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради (79019, м. Львів, вул. Липинського, 11; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: відділ у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради (79019, м. Львів, вул. Липинського, 11), про визнання неправомірною відмову та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивачку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.05.2019.

Суддя Качур Р.П.