Справа № 619/1271/19
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

10 травня 2019 р. Справа № 619/1271/19

Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Бадюков Ю.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Золочівської районної ради Харківської області, Голови Золочівської районної ради Харківської області Заболотного Юрія Миколайовича «про скасування розпорядження голови Золочівської районної ради Харківської області № 16/01-23 від 18.02.2019 року «Про утворення та затвердження персонального складу конкурсної комісії для проведення конкурсу на зайняття вакантної посади головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ», розпорядження голови Золочівської районної ради № 2/02-07 від 20.02.2019 року «Про звільнення О. Ломакіної», розпорядження голови Золочівської районної ради № 3/02-07 від 20.02.2019 року «Про тимчасове покладення обов`язків головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ» на ОСОБА_2 та встановлення права першого підпису платіжних розрахункових,інших фінансових документів комунального підприємства», рішення ХХХІ сесії VІІ скликання від 26 лютого 2019 року Золочівської районної ради Харківської області «Про затвердження розпоряджень голови районної ради, виданих у міжсесійний період» та рішення ХХХІ сесії VІІ скликання від 26 лютого 2019 року Золочівської районної ради Харківської області «Про оголошення та проведення конкурсу на зайняття вакантної посади головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ», поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди»,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду з Дергачівського районного суду Харківської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Золочівської районної ради Харківської області, Голови Золочівської районної ради Харківської області Заболотного Юрія Миколайовича «про скасування розпорядження голови Золочівської районної ради Харківської області № 16/01-23 від 18.02.2019 року «Про утворення та затвердження персонального складу конкурсної комісії для проведення конкурсу на зайняття вакантної посади головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ», розпорядження голови Золочівської районної ради № 2/02-07 від 20.02.2019 року «Про звільнення О. Ломакіної», розпорядження голови Золочівської районної ради № 3/02-07 від 20.02.2019 року «Про тимчасове покладення обов`язків головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ» на ОСОБА_2 та встановлення права першого підпису платіжних розрахункових,інших фінансових документів комунального підприємства», рішення ХХХІ сесії VІІ скликання від 26 лютого 2019 року Золочівської районної ради Харківської області «Про затвердження розпоряджень голови районної ради, виданих у міжсесійний період» та рішення ХХХІ сесії VІІ скликання від 26 лютого 2019 року Золочівської районної ради Харківської області «Про оголошення та проведення конкурсу на зайняття вакантної посади головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ», поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди».

У своєму позові Позивач ОСОБА_1 просила скасувати розпорядження голови Золочівської районної ради Харківської області № 16/01-23 від 18.02.2019 року «Про утворення та затвердження персонального складу конкурсної комісії для проведення конкурсу на зайняття вакантної посади головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ», розпорядження голови Золочівської районної ради № 2/02-07 від 20.02.2019 року «Про звільнення О. Ломакіної», розпорядження голови Золочівської районної ради № 3/02-07 від 20.02.2019 року «Про тимчасове покладення обов`язків головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ» на ОСОБА_2 та встановлення права першого підпису платіжних розрахункових,інших фінансових документів комунального підприємства» , рішення ХХХІ сесії VІІ скликання від 26 лютого 2019 року Золочівської районної ради Харківської області «Про затвердження розпоряджень голови районної ради, виданих у міжсесійний період» та рішення ХХХІ сесії VІІ скликання від 26 лютого 2019 року Золочівської районної ради Харківської області «Про оголошення та проведення конкурсу на зайняття вакантної посади головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ»; а також поновити ОСОБА_1 на посаді головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ» як таку, яка продовжує роботу за контрактом № 1 від 12.02.2016 року з терміном на три роки згідно п. 27 даного контракту, а також стягнути з КП «Золочівська ЦРЛ» та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу, відшкодувати позивачці моральну шкоду у розмірі 50000 грн. за рахунок відповідачів солідарно.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що вона працює в КП «Золочівська ЦРЛ» головним лікарем з 17.12.2014 року, з 15.02.2016 року - підставі контракту №1 від 12.02.2016 року. Стверджує, що приймаючи оскаржувані рішення ані райрада, ані райдержадміністрація не повідомляли її про розірвання трудового контракту, що є порушенням його положень та трудового законодавства України.

Суд, відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності, встановив наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Термін "суб`єкт владних повноважень", відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 КАСУ, означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 КАСУ адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАСУ).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАСУ юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його дії чи бездіяльність.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 4 КАСУ встановлено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Оскільки, робота позивача не пов`язана з діяльністю, що передбачена пунктом 17 ч. 1 ст. 4 КАСУ, а тому її роботу на посаді головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ» за контрактом не є публічною службою. А відповідачі, в такому разі, не є суб`єктом владних повноважень відносно позивачки.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що спір виник з приводу звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки пов`язані поновленням порушеного права особи на працю, то такі спори відносяться до захисту цивільних (трудових) прав, незалежно від участі у справі суб`єктів владних повноважень як відповідачів.

Оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом порушених трудових прав ОСОБА_1 суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, суд дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки ця справа має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно -правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "..." поняттями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язковість суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом", у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2014 року, постанові Верховного Суду України від 9 грудня 2014 року та ухвалі Вищого адміністративного Суду України від 27 січня 2015 року у справі № К/800/68333/14, постанові Верховного Суду України від 28 квітня 2015 року.

Згідно із п. 1 ч. 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 241, 243, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Золочівської районної ради Харківської області, Голови Золочівської районної ради Харківської області Заболотного Юрія Миколайовича «про скасування розпорядження голови Золочівської районної ради Харківської області № 16/01-23 від 18.02.2019 року «Про утворення та затвердження персонального складу конкурсної комісії для проведення конкурсу на зайняття вакантної посади головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ», розпорядження голови Золочівської районної ради № 2/02-07 від 20.02.2019 року «Про звільнення О. Ломакіної», розпорядження голови Золочівської районної ради № 3/02-07 від 20.02.2019 року «Про тимчасове покладення обов`язків головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ» на ОСОБА_2 та встановлення права першого підпису платіжних розрахункових,інших фінансових документів комунального підприємства», рішення ХХХІ сесії VІІ скликання від 26 лютого 2019 року Золочівської районної ради Харківської області «Про затвердження розпоряджень голови районної ради, виданих у міжсесійний період» та рішення ХХХІ сесії VІІ скликання від 26 лютого 2019 року Золочівської районної ради Харківської області «Про оголошення та проведення конкурсу на зайняття вакантної посади головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ», поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди».

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повна ухвала складена 10.05.2019 року.

Суддя Бадюков Ю.В.