Справа № 280/5418/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2019 року

м. Дніпро

справа № 280/5418/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.01.2019 р. (суддя Прасов О.О., повне судове рішення складено 24.01.2019 р.) в справі № 280/5418/18 за позовом ОСОБА_1 до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - УПФУ) про визнання протиправними дій із застосування двоскладової формули при перерахунку пенсії згідно з рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 р. в справі № 808/322/18; зобов'язання здійснити перерахунок і виплату пенсії відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 р. в справі № 808/322/18 без застосування двоскладової формули, з розрахунку за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років пенсія повинна збільшуватися на 1%.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.01.2019 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неповного з'ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вказує на неправильний висновок суду першої інстанції, оскільки вона звернулась до суду із позовом про визнання протиправними дій відповідно до статті 383 КАС України у зв'язку з невиконанням рішення, яке набрало законної сили.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з квітня 2002 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, призначеної як особі, яка потерпіла від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зі зниженням пенсійного віку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 у справі №808/322/18, яке набрало законної сили 10.09.2018 р., визнано протиправними дії Енергодарського ОУПФУ в Запорізької області щодо відмови в перерахуванні ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язано Енергодарське ОУПФУ в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статей 27, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2018, з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині збільшення пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років.

Листом від 11.12.2018 за №7652/05 відповідач повідомив позивача про здійснення перерахунку пенсії на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 по справі №808/322/18, починаючи з 01.01.2018, відповідно до ст. ст. 27, 28 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині збільшення пенсії на один процент за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років, одночасно зазначив, що враховуючи, що розмір пенсії за перерахунком на виконання рішення суду від 28.03.2018 по справі №808/322/18 зменшується, до виплати залишений розмір раніше встановленої пенсії.

Враховуючи, що позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного виконання (неналежного виконання чи не виконання) рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 у справі №808/322/18, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

При цьому суд першої інстанції вказав, що позивач повинен був звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред'являти новий адміністративний позов.

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. З квітня 2002 р. позивач перебуває на обліку в Енергодарському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком, призначену як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році зі зниженням пенсійного віку, яка обчислена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 р. в справі № 808/322/18, яке набрало законної сили 10.09.2018 р., визнано протиправними дії Енергодарського ОУПФУ в Запорізької області щодо відмови в перерахуванні ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язано Енергодарське ОУПФУ в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статей 27, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2018 р., з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині збільшення пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років.

На виконання вказаного судового рішення, яке набрало законної сили, відповідачем повідомлено позивача листом від 11.12.2018 р. № 7652/05 про здійснення перерахунку пенсії відповідно до ст. ст. 27, 28 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в частині збільшення пенсії на 1% за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років, при цьому зазначено, що враховуючи, що розмір пенсії за перерахунком на виконання рішення суду від 28.03.2018 р. в справі № 808/322/18 зменшується, до виплати залишений розмір раніше встановленої пенсії.

В цій справі позивач звернулась до суду саме в порядку позовного провадження та ставить питання про визнання незаконними дій відповідача із застосування двоскладової формули при здійсненні перерахунку пенсії на виконання судового рішення у справі № 808/322/18 та зобов'язання орган Пенсійного фонду здійснити перерахунок пенсії відповідного до цього судового рішення без застосування двоскладової формули.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За правилами статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Предметом позову у цій справі є протиправність дій відповідача, вчинених під час виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 р. в справі № 808/322/18, яке набрало законної сили.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом і спір фактично стосується належного виконання судового рішення.

Відповідно до статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 383 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд вказує, що процесуальним законом встановлений певний порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, і цей порядок передбачає звернення позивача (стягувача) до суду відповідно до статті 383 КАС України, а не з новим позовом про зобов'язання виконати таке судове рішення.

Тобто, якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред'являти новий адміністративний позов.

Судом встановлено, що на виконання зазначеного вище рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 р. в справі № 808/322/18 відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу, тобто вказане рішення фактично виконане відповідачем.

Враховуючи приведені вище обставини справи, суд вважає, що спірні правовідносини щодо вчинення перерахунку пенсії позивача фактично вирішені рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 р. в справі № 808/233/18, яке набрало законної сили, і перейшли до стадії виконання судового рішення, але позивачем під час розгляду справи як судом першої інстанції, так і судом апеляційним інстанції, не надано будь-яких належних письмових доказів щодо звернення вказаного рішення суду до виконання (у добровільному або примусовому порядку), натомість відповідачем під час розгляду цієї справи судом першої інстанції надано докази стосовно здійснення ним перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 р. в справі № 808/322/18, що свідчить про те, що у випадку, коли особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, не погоджується з діями суб'єкта владних повноважень - відповідача, вчинених ним на виконання рішення суду, зазначеними вище нормами чинного процесуального законодавства, зокрема положеннями статті 383 КАС України встановлено певний порядок захисту прав такої особи-позивача та регламентовано певну послідовність дій, які необхідно вчинити для зобов'язання відповідача виконати належним чином рішення суду, яке набрало законної сили і є обов'язковим для виконання.

При цьому, як свідчать матеріали справи, позивач, посилаючись на неправомірність дій відповідача при виконанні рішення суду, звертається до суду з новим адміністративним позовом.

Враховуючи те, що позивач, зазначаючи про протиправність дій відповідача при виконанні ним судового рішення, звернувся до суду з позовною заявою, в той час як положеннями статті 383 КАС України встановлено інший порядок вирішення такого питання, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред'являти новий адміністративний позов.

Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об'єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право, у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позову щодо належного виконання окремого судового рішення в іншій справі.

Суд не має права зобов'язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення фактично про те ж саме, оскільки цим порушуються норми КАС України, якими передбачено вирішення цих питань в порядку статей 249 та 383 КАС України, тобто шляхом винесення судом окремої ухвали.

Предметом позову у цій справі є протиправність дій відповідача, вчинених в ході виконання рішення суду у справі № 808/322/18, яке набрало законної сили, тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення. Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України.

Суд вказує на безпідставність доводів позивача, що вона звернулась до суду саме в порядку статті 383 КАС України, оскільки ОСОБА_1 звернулась до суду саме в порядку позовного провадження, з новим позовом, в позовній заяві відсутні будь-які посилання на статтю 383 КАС України.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб'єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.01.2019 р. в справі № 280/5418/18 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.01.2019 р. в справі № 280/5418/18 за позовом ОСОБА_1 до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 13.05.2019 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 13.05.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш