Справа № 308/1079/19
Суддя: Данко В. Й.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1079/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участі секретаря судового засідання Павлюх Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського взводу першої роти четвертого батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області капрала поліції Семенюк Марії Василівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №300263 від 21.01.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Свої вимоги позивач мотивував тим, що21.01.2019 відносно нього було винесено вищезазначену Постанову серії НК №300263 (далі - Постанова) за, нібито, порушення п. 8.4 «г» та п. 19.1 Правил дорожнього руху, якою визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1, ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Вважає вказану постанову незаконною, зокрема з тих підстав, що відповідач, не з'ясувавши в повній мірі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не дослідивши докази (яких, взагалі, не було), прийшов до помилкового висновку про порушення правил дорожнього руху і без належного розгляду справи, ґрунтуючись виключно на припущеннях, виніс оскаржувану постанову. Окрім того, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, позивач зазначає про порушення відповідачем місця розгляду справи.

Так, у Постанові вказано, що «рухався в темну пору доби без ближнього світла фар», хоча воно у нього було увімкнене, про що було сказано працівнику поліції, однак не прийнято ним до уваги. Доказів, які б підтверджували зворотне в справі не має. Щодо порушення вимог п. 8.4 «г», то позивач вказує, що перед перехрестям на перетині вулиць Заньковецької-Сечені (на якому, нібито, стався факт порушення ПДР України) наявні три дорожні знаки (2.1; 4.10; 5.35.1). Між перехрестям вулиць Заньковецької-Сечені до клумби 23 метри. Дорожній знак 4.10 «Круговий рух» встановлено поза межами видимості кола. У даному випадку, повинен бути встановлений дорожній знак 1.19 ПДР України. Що ж стосується дорожнього знаку 4.10, то ніяких переваг водіям він не дає, під час проїзду такого перехрестя слід керуватися загальними вимогами правил проїзду перехресть. Дорожніх знаків (зокрема, 3.23; 4.2), які б забороняли водієві саме в даному випадку здійснити маневр повороту наліво з вулиці Заньковецької-Сечені - не встановлено. У зв'язку з чим, на проїжджій частині дороги відсутня дорожня розмітка 1.1.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.01.2019 року провадження по справі було відкрито, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, через канцелярію суду останнім подано заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги підтримують, просять задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду був належним чином повідомленим. Поважність причин неявки суду не повідомив. У встановлений судом строк відзив не подав.

На підставі ч. 2 ст. 175, ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 21.01.2019 поліцейським взводу першої роти четвертого батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області капралом поліції Семенюк М.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №300263 від 21.01.2019, якою гр. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Зі змісту Постанови випливає, що 21.01.2019 року в 18 год. 30 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Daewoo Sens», номерний знак « НОМЕР_1 », в м. Ужгород, вул. Сечені, 35, порушив вимогу знаку 4.10 «Круговий рух» та рухався в темну пору доби без ближнього світла фар, чим порушив п. 8.4 «г» та п. 19.1 Правил дорожнього руху. Чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п. 8.4 «г» Правил дорожнього руху, наказові знаки - показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Згідно з п. 19.1 Правил дорожнього руху, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.

Диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, який полягає у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, який полягає у порушенні правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п. 8.2-1 ПДР України, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху.

Згідно з п. 4.10 ПДР України, наказовий знак "круговий рух" вимагає об'їзду клумби (центрального острівця) в напрямку, показаному стрілками на перехресті з круговим рухом.

Згідно з абзацом шістдесят сьомим пункту 1.10 ПДР України, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 21.01.2019 близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі «Daewoo Sens», номерний знак « НОМЕР_1 », по вул. Заньковецької і на перехресті з вул. Сечені повернув ліворуч.

З фотоілюстрації перехрестя вулиць Заньковецької-Сечені, наявної в матеріалах справи, випливає, що наявні три дорожні знаки (2.1 "Дати дорогу"; 4.10 "Круговий рух"; 5.35.1 "Пішохідний перехід"). Заборонних знаків, зокрема 3.23 "Поворот ліворуч заборонено" на перехресті вказаних вулиць не має.

Як випливає з іншої фотоілюстрації перехрестя вулиць Заньковецької-Сечені випливає, що на час розгляду справи знак 4.10 "Круговий рух" перенесено праворуч відносно руху позивача та встановлено за межами перехрестя, яким рухався позивач. Фактично, такий знак встановлений по вул Сечені перед наступним перехрестям на якому наявна клумба (центральний острівець).

З аналізу досліджених доказів, можемо прийти до висновку, що позивачем не було порушено знаку 4.10 "Круговий рух", а відтак склад адміністративного правопорушення, педбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП - відсутній.

Що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 122 КУпАП щодо порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами, то як зазначає позивач, він керував транспортним засобом з дотриманням п. 19.1 ПДР України з ввімкненими фарами ближнього світла. Інспектор поліції безпідставно виніс постанову відносно нього в цій частині, без будь-яких доказів, без встановлення всіх обставин справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, будь-яких письмових заперечень проти позову (відзиву), так само як і доказів винуватості гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 122 КУпАП (зокрема, відеозапису, пояснень свідків тощо) суду не надав. Обов'язку щодо доказування правомірності свого рішення не виконав.

Згідно з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, при складанні постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача суб'єктом владних повноважень, в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не встановлено винність позивача у вчиненні адміністративних порушень, належних доказів на підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху суду не надано.

Окрім того, зі змісту постанови випливає, що місцем її складення є: м. Ужгород, вул. Сечені, 35, таким чином постанова винесена на місці вчинення правопорушення, а не за місцем його вчинення (адміністративно-територіальна одиниця, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення). Зазначена позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26.05.2015 року. Відтак, позивач був позбавлений об'єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 162, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Поліцейського взводу першої роти четвертого батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області капрала поліції Семенюк Марії Василівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №300263 від 21.01.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко