Справа № 280/376/19
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 травня 2019 року Справа № 280/376/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНТОПСЕРВІС" (72313, м. Мелітополь, вул. Ломоносова, б. 69, )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр.Соборний, 166, )

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНТОПСЕРВІС" (надалі позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі відповідач), в якому позивач просить суд з визнати протиправним та скасувати наказ від 16.01.2019р. № 164 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки».

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач порушив вимоги Податкового кодексу України в частині повідомлення позивача про прийняття оскаржуваного наказу та проведення на його підставі документальної позапланової виїзної перевірки. Крім того, наказ від 16.01.2019р. № 164 було прийнято за відсутності підстав для її проведення, що визначені в п.п.78.1.5 п. 78.1 ст.78 ПК України. Також позивач зазначає, що наказом від 16.01.2019р. № 164 було протиправно призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки з порушенням строків, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 30.01.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 31.01.2019 виправлено помилку в ухвалі Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2019 в частині дати та часу призначення підготовчого засідання по справі.

19.02.2019 року (вх.№6808) на адресу суду надійшов відзив відповідача, в якому зазначено, що наказ від 16.01.2019р. № 164 було прийнято з дотриманням норм Податкового кодексу України. Тому відповідач не визнає позовні вимоги та обставини викладені позивачем у позовній заяві.

Ухвалою суду від 28.02.2019 підготовче засідання було відкладено на 01.04.2019.

29.03.2019 року (вх.№12538) від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, з якого вбачається, що позивач не погоджується з запереченням відповідача. Крім того, у відповіді на відзив позивачем зазначено, що наказ № 164 саме 16.01.2019р. є протиправним, оскільки його було прийнято поза межами встановлено строку для його прийняття.

Ухвалою суду від 01.04.2019 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду на 02.05.2019.

02.05.2019 року представник позивача до суду подав клопотання в якому просив суд розглядати справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З урахуванням зазначених обставин, згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Запорізькій області була проведена документальна планова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНТОПСЕРВІС» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 року, з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2018.

За результатами перевірки працівниками ГУ ДФС у Запорізькій області складено акт від 03.12.2018р. № 749/08-01- 14-16/35834305.

Не погоджуючись з висновками вказаного акту перевірки, відповідно пункту 86.7 статті 87 Податкового кодексу України, 02.01.2019 позивачем було подано відповідачу заперечення від 02.01.2019 року до акту планової документальної перевірки від 03.12.2018р. № 749/08-01-14-16/35834305.

Листом від 14.01.2019р. № 1604/10/08-01-14-16 ГУ ДФС у Запорізькі області повідомило позивача, що у зв`язку з отриманням заперечень та додаткових документів, що потребують дослідження, на підставі пп. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20, п.п.78.1.5 п. 78.1 ст.78 ПК України, ГУ ДФС у Запорізькі області було організовано з 21.01.2019р. проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «РЕГІОНТОПСЕРВІС» з питань дослідження обставин, що викладені у запереченнях на акт перевірки від 03.12.2018р. № 749/08-01-14-16/35834305.

16.01.2019 заступником начальником ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідно до п.75.1 ст.75, п.78.1.5 п.78.1 ст.78 ПК України, було видано наказ № 164 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «РЕГІОНТОПСЕРВІС»», з 21.01.2019 року тривалістю 5 робочих днів.

З метою вручення наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 16.01.2019 року № 164 та ознайомлення з направленнями на перевірку № 92 та № 93 від 17.01.2019 року, для проведення позапланової документальної перевірки, відповідно до п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20 п.п. 78.1.5 п.78.1 ст. 78 ПК України, 21.01.2019 року посадовими особами ГУ ДФС у Запорізькій області було здійснено вихід за податковою адресою ТОВ «РЕГІОНТОПСЕРВІС», а саме: м. Мелітополь, вул. Ломоносова, 69.

Посадовим особам ГУ ДФС у Запорізькій області було відмовлено у допуску до проведення перевірки, про що складено акт «про відмову платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки» від 21.01.2019 року № 72/08-01-14-02/35834305.

Посадові особи підприємства відмовились від проведення перевірки, призначеної наказом ГУ ДФС у Запорізькій області № 164 від 16.01.2016р., відмовились від ознайомлення та підписання направлень на проведення перевірки № 92, 93 від 17.01.2019 року, вважаючи перевірку незаконною, про що складено акт «про відмову платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків, його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися в направленні на перевірку» від 21.01.2019 року № 73/08- 01-14-02/35834305.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Пунктом 75.1. ст. 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки". Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок регулюється положеннями статті 78 ПК України.

Згідно пп. 78.1.5 п.78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Аналіз змісту зазначеної правової норми дозволяє дійти висновку, що проведення документальної позапланової перевірки на цій підставі є законним лише за умови дотримання сукупності умов, а саме:

- подання заперечень до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте податкове повідомлення-рішення,

- наявність вимог про повний або частковий перегляд результатів перевірки або скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення,

- вказівка платником податків на обставини, які не були досліджені під час перевірки,

- неможливість перевірки таких обставин без проведення перевірки.

За умови наявності сукупності усіх цих вимог, проведення перевірки на підставі пп. 78.1.5 п.78.1 ст. 78 ПК України є правомірним. Водночас законодавець передбачає ще один запобіжник від зловживань посадовими особами податкового органу - обмежує предмет такої перевірки виключно питаннями, що стали предметом оскарження.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 31.07.2018р. по справі № 826/13304/17.

Відповідачем не було спростовано, що текст заперечень ТОВ "РЕГІОНТОПСЕРВІС" на акт перевірки від 03.12.2018р. № 749/08-01-14-16/35834305 не містив вказівок на обставини, які не були досліджені під час перевірки, а також вимог щодо проведення повторної перевірки. До цих заперечень також не було додано будь-яких додаткових документів, які не були враховані під час перевірки.

Навпаки, в запереченнях до акту перевірки підприємство лише посилалось на не зрозумілість та невизначеність висновків акту перевірки, на відсутність конкретизації порушень податкового законодавства зазначених в акті перевірки, адже обґрунтовуючи зміст порушень в акті перевірки контролюючий орган жодним чином:

- не посилався на первинні та податкові документи, які були наданні під час проведення перевірки в повному обсязі;

- не конкретизував по яким операціям, з яким контрагентом та на підставі яких первинних та податкових документах підприємством було начебто допущено порушення податкового законодавства.

Таким чином, зміст заперечень на акт перевірки свідчить про неправомірність призначення повторної документальної виїзної перевірки позивача на підставі пп. 78.1.5 п.78.1 ст. 78 ПК України.

Крім того, суд враховує, спотворюючи зміст заперечень відповідач в листі № 1604/10/08-01-14-16 від 14.01.2019 року безпідставно зазначає, що ТОВ "РЕГІОНТОПСЕРВІС" у запереченні начебто прохало провести повторні розрахунки, обчислення податкових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість для чого будуть надані облікові регістри, які підтверджують показники податкової звітності. Це не відповідає дійсності та спростовується змістом наданих до відповідача заперечень.

Згідно п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Таким чином, право контролюючого органу на проведення позапланової виїзних документальних перевірок, відбувається шляхом винесення відповідного наказу.

В п. 1.6.2. Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджені наказом від 31.07.2014р. № 22 зазначено, що у разі якщо з метою обґрунтованого розгляду заперечень виникла необхідність проведення позапланової документальної перевірки, наказ про призначення такої перевірки (відповідно до пп. 78.1.5 п.78.1 ст. 78 Кодексу) видається в межах встановленого п. 86.7 ст. 86 Кодексу терміну розгляду заперечень.

Пунктом 86.7. ст. 86 ПК України визначено, що заперечення розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання.

З матеріалів справи вбачається, що заперечення на акт перевірки було подано позивачем 02.01.2019. Таким чином, останнім днем розгляду заперечень позивача є - 14.01.2019. Вказані обставини визнаються відповідачем у поданому до суду відзиві на позов.

Однак, як встановлено вище, оскаржуваний наказ відповідача про призначення позапланової документальної перевірки було протиправно прийнято лише - 16.01.2019р., тобто поза межами встановлено строку для його прийняття.

Вищенаведені обставини також свідчать про протиправність оскаржуваного наказу відповідача.

Крім того, суд враховує, що оскаржуваний наказ було прийнято з порушенням строків, встановлених статтею 102 ПК України.

Пунктом 102.1 ст. 102 ПК України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Випадки, коли строки давності, визначені пунктом 102.1 ст. 102 ПК України, не застосовуються, передбачені п.102.2. ст.102 ПК України: коли податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано; коли посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

Відтак, ПК України чітко визначено, граничні періоди, за які можуть проводитися перевірки платників податків, які обмежуються 1095 днями після останнього дня граничного строку подання податкової декларації, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

У листі Державної фіскальної служби України від 05.05.2017 року № 11356/7/99- 99-14-03-03-17 «Про застосування строків давності при організації та проведенні документальних перевірок юридичних осіб», адресованому територіальним органам ДФС, зазначено, що при плануванні, організації та проведенні документальних перевірок слід враховувати, що з 01.01.2017 року строки давності поширюються також на період, який може бути охоплений перевіркою. З метою дотримання вимог, визначених у ст. 81 Кодексу, при зазначенні у наказі про проведення документальної перевірки, періоду діяльності, який буде перевірятися, необхідно враховувати обмеження, встановлені п. 102.1 ст. 102 Кодексу.

Таким чином, ПК України чітко визначено граничні періоди, за які можуть проводитися перевірки платників податків, які обмежуються 1095 днями після останнього дня граничного строку подання податкової декларації, а якщо така податкова декларація була подана пізніше, - за днем її фактичного подання та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Тобто, контролюючий орган має право призначити проведення документальної перевірки за 1095 днів, що передують призначенню перевірки. Призначення контролюючим органом документальної перевірки поза межами вказаного строку є прямим порушенням норм податкового законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 14.01.2015 року (справа №2а/0270/1757/11), від 16.12.2015 року (справа №826/2139/14), від 25.04.2013 року (справа №2а/0270/1705/11) та постанові Верховного Суду України від 09.02.2016 року (справа №826/3285/15).

З огляду на те, що оскаржуваний наказ про призначення перевірки було прийнято 16.01.2019 року, то відповідач мав право призначити проведення документальної позапланової виїзної перевірки за період з 16.01.2016 року по 30.09.2018 року, тобто за 1095 днів, що передують призначенню перевірки.

Таким чином, наказом Головного управління ДФС у Запорізькій області №164 від 16.01.2019 року призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки з порушенням строків, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наказ ГУ ДФС у Запорізькій області №164 від 16.01.2019 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «РЕГІОНТОПСЕРВІС»» винесений із порушенням положень податкового законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про повне задоволення адміністративного позову ТОВ «РЕГІОНТОПСЕРВІС» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу № 164 від 16.01.2019 року.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України. Так, згідно з вказаними нормами при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1921,00 грн., сплачені згідно платіжного доручення від 22.01.2019 року №3195.

Керуючись ст.ст.2,6,8,9,12,14,44,139,242-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНТОПСЕРВІС" (72313, м. Мелітополь, вул. Ломоносова, б. 69, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправною та скасування наказу, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Запорізькій області від 16.01.2019 року № 164 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки».

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНТОПСЕРВІС" (72313, м. Мелітополь, вул. Ломоносова, б. 69, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) сплачену суму судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.05.2019.

Суддя А.В. Сіпака