Справа № 140/2126/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2530/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року (суддя - Ковальчук В.Д., час ухвалення - 11:50, місце ухвалення - м.Луцьк, дата складання повного тексту - 21.01.2019 року),

в адміністративній справі №140/2126/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу,

встановив:

У жовтні 2018 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління ДФС у Волинській області, в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 08.10.2018 року № про збільшення позивачу грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на суму податкового зобов'язання 211246,04 грн. та суму штрафних санкцій 22082,06 грн.; 2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 08.10.2018 року № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за податковим зобов'язанням на суму 31974 грн. та за штрафними санкціями на суму 8574 грн.; 3) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 08.10.2018 року № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 17603,83 грн. та штрафу 1540,06 грн.; 4) визнати протиправним та скасувати рішення № від 08.10.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 11345,87 грн.; 5) визнати протиправною та скасувати вимогу № від 08.10.2018 року про сплату боргу (недоїмки) заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені, на суму 100625,31 грн..

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив, просив у задоволенні позову відмовити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції від 16.01.2019 року не погодився позивач ФОП ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а самі обставини досліджені судом неповно та необ'єктивно, а тому оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідач виніс оскаржені позивачем податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу, на підставі необ'єктивних висновків акта перевірки №13873/03-20-13-07/НОМЕР_4 від 12.09.2018 року за результатами документальної планової виїзної перевірки СПД ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, виконання вимог іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, про порушення вимог податкового законодавства та заниження податкових зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб, військового збору, податку на додану вартість, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Зазначає апелянт, що суд першої інстанції безпідставно погодився з висновками акту перевірки від 12.09.2018 року та дійшов помилкового висновку про те, що у відповідача були правові підстави для винесення оскаржених рішень. Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що у власності позивача є приміщення, яке використовується як магазин-ІНФОРМАЦІЯ_2 та кафе де здійснюється торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами, а придбані товарно-матеріальні цінності, морозильні камери, планшет та ваговимірювальне устаткування використовуються ФОП ОСОБА_1 саме в господарській діяльності та у відповідно до КВЕДів, а тому включення валових витрат по придбанню вказаних товарів, відповідає нормам Податкового Кодексу України. Також, звертає увагу апелянт на те, що ФОП ОСОБА_1 відповідно до п.183.1 ст.183 ПК України зареєстрований як платник податку на додану вартість. На підтвердження понесених витрат у господарській діяльності позивач надав суду договори про надання транспортних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, платіжні доручення на оплату запчастин на ремонт автомобілів, копії звіту про деберні і кредитовані операції з січня по грудень 2017 року, де зафіксовано рух коштів про плату за придбані запчастини на транспорті засоби. Крім цього, на підтвердження включення сум коштів до складу витрат та сум ПДВ до податкового кредиту позивачем було надано документи, що підтверджують факт отримання товару (обладнання) та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку. Таким чином, вважає апелянт, що позивач правомірно визначив свій оподатковуваний дохід за 2016-2017 роки, з врахуванням вимог ПК України.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 16.01.2019 р. та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задоволити повністю.

Відповідач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляцію, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, платник податку, основними видами діяльності якого є: 56.10 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 46.73 - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами, санітарно-технічним обладнанням, 47.19 - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 49.41 - вантажний автомобільний транспорт (а.с.71 Т.1).

Також встановлено, що працівниками ГУ ДФС у Волинській області в період з 15.08.2018 р. по 29.08.2018 року (продовжено термін проведення перевірки з 30.08.2018 року по 05.09.2018 року), проведено документальну планову виїзну перевірку СПД ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, виконання вимог іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

За результатами документальної планової виїзної перевірки 12.09.2018 року складено акт №13873/03-20-13-07/НОМЕР_4 (далі - акт перевірки) (а.с. 22-47 Т.1).

Позивачем було подано заперечення на акт перевірки (а.с. 70 Т.1).

Перевіркою встановлено порушення позивачем: 1) п.44.1 ст.44, п.179.9 ст.179 ПК України та п.6 ст.128 Господарського Кодексу України щодо неналежного обліку доходів і витрат; 2) п.177.2, п.176.1.«а» ст.176, п.п.177.4.1, п.п.177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК (із змінами та доповненнями) (чинного у 2016 році) та п.177.2, п.п.177.4.5, п.п.177.4.6. п.177.4 п.176.1«а» ст.176 ст.177 ПК України, внаслідок чого занижено податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 211246,04 грн., а саме: за 2016 рік в сумі 10500,17 грн. та за 2017 рік в сумі 200745,87 грн., що призвело до перекручення даних декларацій про майновий стан та доходи за 2016-2017 роки; 3) п.п.1.2, п.п.1.6 п.16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПК щодо заниження об'єкта оподаткування військовим збором, в результаті чого занижено суму збору, що підлягає сплаті до бюджету з доходів, отриманих від провадження підприємницької діяльності за результатами 2016-2017 років в загальній сумі 17603,83 грн., в тому числі: за 2016 рік в сумі 875,01 грн., за 2017 рік в сумі 16728,82 грн.; 4) п.189.1 ст.189, п.п.«г» п.198.5 ст.198 ПК України щодо заниження податкового зобов'язання за 2016-2017 роки на загальну суму ПДВ 31974 грн., обсяг постачання 159871 грн. по придбаних товарах, які були включені до податкового кредиту та не були використані в господарській діяльності, та п.198.1 ст.198, ст.198.6, п.201.1, п.201.2, п.201.10 ст.201 ПК України, щодо завищення податкового кредиту в частині придбання товарів з метою їх подальшого використання в межах господарської діяльності платника податків за 2016-2017 роки; п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, 201.10 ст.201 ПК України, a саме: ФОП ОСОБА_1 зайво включено до складу податкового кредиту в 2016-2017 роках податок на додану вартість в сумі 31974,00 грн., а саме: 2016 рік -14251,00 грн., 2017 рік - 17723,00 грн.; в порушення п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України - підприємцем занижено суму ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду: за 2016-2017 роки на суму 31974,00 грн., а саме: 2016 рік - 14251,00 грн., 2017 рік - 17723,00 грн.; 5) п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8, ч.2 ст.9 «Порядок обчислення і сплати єдиного внеску» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування» та пп.3 п.5 розділу IV «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затв. наказом Мінфіну України №449 від 20.04.2015 року, щодо повноти нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, внаслідок заниження бази нарахування єдиного внеску за 2016-2017 року, у зв'язку з чим донараховано єдиний соціальний внесок за період 2016 року у розмірі 22% відповідно до п.5 ст.8 цього Закону від суми чистого оподаткованого доходу, який сплачують платники з суми заниженої бази оподаткування єдиним внеском в загальній сумі 12833,43 грн., та за період 2017 року у розмірі 22% відповідно до п.5 ст.8 цього Закону від суми чистого оподаткованого доходу, який сплачують платники з суми заниженої бази оподаткування єдиним внеском в загальній сумі 87791,88 грн..

08.10.2018 року на підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: - №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір за податковими зобов'язаннями на 17603,83 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 4400,96 грн.; - №, яким збільшено позивачу ФОП ОСОБА_1 суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за податковими зобов'язаннями на 31974,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 7993,50 грн.; - №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за податковими зобов'язаннями на 211246,04 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 52811,51 грн. (а.с. 17, 18, 19 Т.1).

Також на підставі вищевказаного Акту перевірки 08.10.2018 року відповідачем було прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано до позивача штрафні санкції в сумі 11345,87 грн. (а.с. 20 Т.1).

Крім того, ГУ ДФС у Волинській області 08.10.2018 року винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, якою встановлено вимогу сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 100625,31 грн. (а.с. 21 Т.1).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.164.1 п.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Згідно пункту 177.1 статті 177 ПК України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця (пункт 177.2 статті 177 ПК України).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року здійснював підприємницьку діяльність: Вантажний автомобільний транспорт, КВЕД:49.41.; діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, КВЕД:56.10.; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, КВЕД:68.20.; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, КВЕД:47.11. В періоді, що перевірявся, підприємець здійснював діяльність на загальній системі оподаткування, шляхом сплати нарахованих авансових платежів по податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності.

Також матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами по справі, що в приватній власності позивача ОСОБА_1 на момент перевірки було: -нерухоме майно, зокрема, комплекс по обслуговуванню населення (І черга), загальною площею 193,5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та комплекс по обслуговуванню населення (ІІ черга), загальною площею 783,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; рухоме майно, а саме: 13 вантажних автомобілів, 13 причіпів та напівпричіпів, 2 легкових автомобіля.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами протягом 2016-2017 років здійснювалась позивачем у місцях торгівлі за такими адресами: АДРЕСА_1, кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»; АДРЕСА_1, магазин.

Також, з акта перевірки видно, що на думку відповідача, позивач до складу валових витрат за 2016 рік включив витрати на придбання товарів, які не були реалізовані в звітному періоді і за участю яких в звітному періоді не було отримано дохід на суму 58334,26 грн., а саме: - ФОП ОСОБА_1 в ПрАТ «Нова лінія», ІПН 16, згідно товарного чеку №KНК/NLC-03 12564 від 15.06.2016 року на суму 6649,17 грн., ПДВ 1329,83 грн., було придбано: скриню морозильну, розрахунки проведені у готівковій формі; - ФОП ОСОБА_1 в ТзОВ «Ентерпрайз», ІПН 86, згідно видаткової накладної №Е-1195 від 15.06.2016 року на суму 7199,90 грн., ПДВ 1439,98 грн., було придбано: планшет Samsung Galaxy Tab3LiteТТ16 SpreadtrumT-Shark, ваговимірювальне устаткування CAS SW-10 - 2 шт; - ФОП ОСОБА_1 в ТОВ фірма «Журавлина», , в 2016 році у відповідності до видаткових накладних (наведених в додатку до акту), закупив бензин в кількості 2649,29 літрів на загальну суму 44485,19 грн., ПДВ в сумі 8897,57 грн..

У зв'язку з вищенаведеним, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем п.177.2, п.п.177.4.1, п.п.177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України, ФОП ОСОБА_1 завищено валові витрати за 2016 рік на суму 58334,26 грн., внаслідок включення до складу валових витрат витрати, що не пов'язані з провадженням господарської діяльності платника та з отриманням доходів.

Крім того, як зазначено в акті перевірки, ФОП ОСОБА_1 до складу валових витрат за 2017 рік відніс фактично понесені витрати на придбання товарів, які не були реалізовані в звітному періоді і за участю яких в звітному періоді не було отримано дохід на суму 33646,34 грн., а саме: в ПрАТ «Нова лінія», ІПН 16, згідно товарного чеку №KНК/NLC-0247979 від 13.05.2017 року на суму 8665,80 грн., ПДВ 1733,16 грн., було придбано позивачем скриню морозильну, розрахунки проведені у готівковій формі. Також позивачем у 2017 році в ТОВ фірма «Журавлина», , у відповідності до видаткових накладних (наведених в додатку до акту) було закуплено бензин в кількості 1400 літрів на загальну суму 24980,54 грн., ПДВ в сумі 4996,17 грн..

Колегія суддів враховує, що відповідно до п.177.1 ст.177 ПК України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Так, згідно п.177.4 ст.177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п.138.2 ст.138 ПК України).

Витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат (пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України).

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності мають бути фактично здійснені, підтверджені належним чином оформленими первинними документами, а також включатись до витрат операційної діяльності.

Підпунктами 177.4.5, 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов'язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів.

Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об'єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Таким чином, наведеними нормами урегульовано порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, при цьому види основних засобів подвійного призначення визначені підпунктом 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПК України - це земельні ділянки; об'єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Згідно матеріалів справи, до валових витрат було віднесено витрати за 2016 рік на суму 58334,26 грн. за придбання товарів: скрині морозильної, планшету Samsung Galaxy Tab3Lite ТТ16 Spreadtrum T-Shark, ваговимірювального устаткування CAS SW-10, мікрохвильової печі Samsung.

Колегія суддів враховує, що на підтвердження здійснення таких витрат позивач надав наступні документи: - копію податкової накладної щодо придбання в ПрАТ «Нова лінія» згідно товарного чеку №KНК/NLC-03 12564 від 15.06.2016 року скрині морозильної; - копію податкової накладної щодо придбання в ТзОВ «Ентерпрайз» згідно видаткової накладної №Е-1195 від 15.06.2016 року планшету Samsung Galaxy Tab3Lite ТТ16 Spreadtrum T-Shark та ваговимірювального устаткування CAS SW-10 - 2 шт.; - копію податкової накладної щодо придбання в ПрАТ «Нова лінія» згідно товарного чеку №КНК/NLC-0247979 від 13.05.2017 р. скрині морозильної; - копію податкової накладної щодо придбання в ПрАТ «Нова лінія» мікрохвильової печі.

На підтвердження використання позивачем вищезгаданих товарів саме в господарській діяльності, апелянт надав суду апеляційної інстанції Акти проведення фізичного огляду від 12.04.2019 року, фотокартки приміщень та основних засобів у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» та кафе за адресою АДРЕСА_1., в якому ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність, та інші матеріали, які стосуються цього виду господарської діяльності позивача.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач використовує в господарській діяльності, крім 13 вантажних автомобілів, 2 легкових автомобілі, що підтверджує факт використання ним в господарській діяльності закупленого в 2016 році бензину в кількості 2649,29 літрів на загальну суму 44485,19 грн., та закупленого в 2017 році бензину в кількості 1400 літрів на загальну суму 24980,54 грн..

На підтвердження використання позивачем вищезгаданих ПММ (бензину) саме в господарській діяльності, апелянт надав суду апеляційної інстанції Акти списання ПММ, які досліджені колегією суддів.

Враховуючи наведені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необгрунтованість доводів відповідача щодо зниження позивачем податку на додану вартість, а тому підлягає задоволенню позовна вимога про визнання протиправним та скасування оскарженого позивачем податкового повідомлення-рішення від 08.10.2018 року № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)».

Під час перевірки позивача, відповідачем також було встановлено, що підприємцем в 2017 році були придбані запчастини до вантажних автомобілів, мастила (олива, антифриз тощо), а також проведено поточний ремонт на загальну суму 1081608,48 грн.. В ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 придбавав запасні частини, мастила та здійснював ремонт автомобілів в наступних суб'єктів господарської діяльності: ТОВ «Волинський автоцентр «КАМАЗ», «Магазин Запчастин» смт.Маневичі, було закуплено запчастини (гайки, болти, шайби, шланги, ремкомплекти, диски, манжети, прокладки, головка, лампи, ремінь, палець, реле, хомут, втулка, вилка, фонар, хрестовина, патрубок, кільце форсунки та інші) на загальну суму 333960,72 грн., в тому числі сума ПДВ 55660,12 грн.; ПрАТ «Галнафтохім», було закуплено автошин на загальну суму 103540 грн., в тому числі сума ПДВ 17256,67 грн.; ТзОВ «Укравтозапчастини» Ковельська філія ТзОВ «Укравтозапчастини», було закуплено запчастини (накладка, акумулятори, обідна стрічка, шланги, елементи до фільтрів), здійснено ремонт на загальну суму 55649,52 грн., в тому числі сума ПДВ 9274,92 грн.; ТзОВ «Техноопторг -Трейд», було закуплено шини та здійснено ремонт на загальну суму 43974,01 грн., в тому числі сума ПДВ 7329,00 грн.; ПП «Трак-Шина-Сервіс», закуплено шин на загальну суму 65300,02 грн., в тому числі сума ПДВ 10883,34 грн.; ТзОВ «КПП Центр», було закуплено запчастини (насос водяний, підшипники, ціліндри, бризговики, клапани, ремкомплект, фільтри, болти, гайки, модулятори, ліхтарі, габарит, гальмівні колодки, амортизатор, втулка, гільза, термостат, фільтруючі елементи та інші) на загальну суму 222138,24 грн., в тому числі сума ПДВ 37023,04 грн.; ПП «Шина Стар», закуплено акумулятор на загальну суму 9610,08 грн., в тому числі сума ПДВ 1601,68 грн.; ТОВ «Макслєр», закуплено шини на загальну суму 18000 грн., в тому числі сума ПДВ 3000 грн.; СПД-ФО ОСОБА_3 здійснено шиномонтаж на загальну суму 6888 грн., в тому числі сума ПДВ 1148 грн.; ТзОВ «Продмаст-Р», було закуплено мастила (тосол, олива, солідол, литол, охолоджуююча рідина) на загальну суму 71814,07 грн., в тому числі сума ПДВ 11969,01 грн.; ТзОВ «Енергетичні мастила-Захід», було закуплено мастила (олива, охолоджуююча рідина та інше) на загальну суму 367055,52 грн., в тому числі сума ПДВ 61175,92 грн..

Відтак, на думку відповідача, ФОП ОСОБА_1 порушив п.177.2, п.п.177.4.5 п.п.177.4.6 п.177.4 ст.177 ПК України, а саме завищив валові витрати за 2017 рік на суму 1081608,48 грн. внаслідок включення до складу валових витрат витрати на утримання основних засобів подвійного призначення (вантажні автомобілі).

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками ГУ ДФС у Волинській області, виходячи з наступного.

Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вантажний автомобільний транспорт, що наявний у власності позивача використовувався ним у господарській діяльності, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме: договорами про надання транспортних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом (а.с. 48-68 Т.1); платіжними дорученнями на оплату запчастин на ремонт автомобілів (а.с.93-177 Т.1); копіями звіту про деберні і кредитовані операції з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р., де зафіксовано рух коштів на проплату за придбані запчастини на транспортні засоби, що використовуються в підприємницькій діяльності ФОП ОСОБА_1 (а.с.178-235 Т.1); додатком до акту «Придбання запчастин, ремонт в 2017 році СПД ОСОБА_1» (а.с.1-27 Т.2).

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вантажні сідлові тягачі MANTGA 18.410LX, MANTGA 01 та DAF 95 - SCANIAG380 відносяться до товарної позиції згідно УКТ ЗЕД , а напівпричіп бортовий тентований Kogel SN24, VANHOOl реєстраційний номер НОМЕР_3, SCHWARZMULLER SPA-3E - до УКТ ЗЕД 8716, тобто не є вантажними автомобілями згідно чинного законодавства України, які визначені як основні засоби подвійного призначення пп. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 законно включив до складу валових витрат за 2017 рік суму 1081608,48 грн., на придбання запчастин для сідловин тягачів та напівпричепів-платформ, які використовуються ним у господарській діяльності.

Враховуючи наведені обставини справи, суд апеляційної інстанції також приходить до висновку, що відповідач протиправно зменшив валові витрати позивача, зокрема за 2016 рік на суму 58334,26 грн. та за 2017 рік на суму 33646,34 грн., збільшив дохід та нарахував податок на доходи фізичних осіб у сумі 22082,06 грн. (включаючи штрафні санкції).

Отже, податкове повідомлення-рішення від 08.10.2018 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування є протиправним та підлягає скасуванню.

Відносно рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано до позивача штрафні санкції в сумі 11345,87 грн. та вимоги №Ф- про сплату боргу (недоїмки) в сумі 100625,31 грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування», базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування» визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно частин 2, 3 статті 9 вказаного Закону, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Суд апеляційної інстанції враховує, що вимога та рішення про застосування фінансових санкцій є похідними від податкового повідомлення-рішення №. Оскільки апеляційним судом встановлено, що відповідач протиправно зменшив валові витрати позивача та збільшив дохід та нарахував податок на доходи фізичних осіб, в результаті чого неправомірно донарахував єдиний внесок та штрафні санкції.

Тому, оскаржені вимога ГУ ДФС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) від 08.10.2018 року №Ф- та рішення від 08.10.2018 року № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відносно податкового повідомлення-рішення № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір за податковими зобов'язаннями на 17603,83 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 4400,96 грн., то суд апеляційної інстанції враховує, що це рішення суб'єкта владних повноважень також має похідний характер від податкового повідомлення-рішення № щодо якого колегія суддів дійшла висновку про його протиправність, тому податкове повідомлення-рішення № також є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування оскаржених рішень відповідача.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції від 16.01.2019 р. і прийняття нової постанови суду про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року в адміністративній справі №140/2126/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу - скасувати і прийняти нову постанову.

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.10.2018 року винесені Головним управлінням ДФС у Волинській області: - № про збільшення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за податковими зобов'язаннями на суму 211246,04 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 52811,51 грн.; - № про збільшення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за податковими зобов'язаннями на суму 31974 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 7993,50 грн.; - № про збільшення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов'язання за платежем військовий збір за податковими зобов'язаннями на суму 17603,83 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 4400,96 грн..

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Волинській області № від 08.10.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафні санкції в сумі 11345,87 грн..

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) від 08.10.2018 року №Ф- щодо сплати фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 100625,31 грн..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 06.05.2019 року