Справа № 820/11133/15
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 травня 2019 р.Справа № 820/11133/15
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2016 року по справі № 820/11133/15

за позовом ОСОБА_2

до Харківського міського управління юстиції Харківської області

третя особа ОСОБА_1

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати дії державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Тузкової Ю.А. про відмову в державній реєстрації права власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за позивачем протиправними, такими що порушують її права та законні інтереси; скасувати рішення про відмову у державній реєстрації права власності № 25378586 від 19.10.2015 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за суб`єктом ОСОБА_2 , ухвалене державним реєстратором прав на нерухоме майно Тузковою Ю.А .; зобов`язати реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції здійснити державну реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за суб`єктом ОСОБА_2 , відповідно до заочного рішення Комінтернівської її районного суду м. Харкова по цивільній справі №641/13846/14-ц від 04.06.2015, додаткового рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова по цивільній справі по цивільній справі №641/13846/14-ц від 13.06.2015 року, ухвали апеляційного суду Харківської області від 22.09.2015 по цивільній справі №641/13846/14-ц від 13.06.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначила дії державного реєстратора є неправомірними, рішення про відмову у державній реєстрації права власності № 25378586 від 19.10.2015 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за суб`єктом ОСОБА_2 , ухвалене державним реєстратором прав на нерухоме майно Тузковою Ю.А. є незаконним та необґрунтованим.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2016 року по справі № 820/11133/15 позовні вимоги задоволено частково: скасовано рішення державного реєстратора Тузковой В.А. № 25378586 від 19.10.2015 р. про відмову в державній реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень на ? житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 ; зобов`язано Харківське міське управління юстиції Харківської області здійснити державну реєстрацію права власності на ? житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 відповідно до заочного рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова по справі № 641/13846/14-ц від 04.06.2015 года, додаткового рішення від 13.08.2015 року по справі № 641/13846/14-ц, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 22.09.2015 по справі № 22-ц/790/5956/15. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Третя особа, ОСОБА_1 , не погодився з рішенням суду першої інстанції та 30.11.2018 р. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2019 р. призначено до розгляду у судовому засіданні за участі сторін клопотання третьої особи про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що постанова суду першої інстанції ухвалена 22.01.2016 р., а апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 30.11.2018 р. Також апелянтом заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого заявник послався на те, що про існування спірного рішення йому стало відомо лише 28.11.2018 р. з Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме рішення суду першої інстанції апелянт взагалі не отримував.

Відповідно до ч. 3 ст. 167 КАС України (в редакції, що діяла на момент ухвалення рішення судом першої інстанції) особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох днів з дня його ухвалення чи складення у повному обсязі або у разі їх звернення вручаються під розписку безпосередньо в суді. Якщо копія рішення надіслана представникові, то вважається, що вона надіслана й особі, яку він представляє.

Судове рішення вважається врученим, у тому числі у разі повернення поштового відправлення, яке не вручено адресату з незалежних від суду причин, та у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, повідомленою цими особами суду, або за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, чи для фізичних осіб, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, яка зареєстрована у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи судом встановлено, що ані ОСОБА_1 , ані його представник не були присутні при проголошенні рішення 22.01.2016 р. Згідно супровідного листа суду першої інстанції від 28.01.2016 р., копія рішення направлялася на адресу ОСОБА_1 ,: АДРЕСА_1 , але на адресу суду повернувся поштовий конверт із відміткою поштового відділення: "за закінченням терміну зберігання". Доказів того, що саме цю адресу (АДРЕСА_1) ОСОБА_1 . повідомляв суду матеріали справи не містять.

Згідно наданої апелянтом довідки про реєстрацію місця проживання від 19.12.2018 р., місце реєстрації ОСОБА_1 з 08.10.1991 р. зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Наведене свідчить про те, що спірне рішення суду першої інстанції направлялося ОСОБА_1 за адресою, по якій він не був зареєстрований, а тому рішення суду першої інстанції не вважається врученим належним чином, в розумінні приписів ч. 3 ст. 167 КАС України (в редакції, що діяла на момент ухвалення рішення судом першої інстанції).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції, що діє на момент розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Fгаnсе Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду.

Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Також практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази належного вручення копії рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 та з урахуванням того, що про рішення суду першої інстанції апелянт дізнався лише 28.11.2018 р., а апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 30.11.2018 р., колегія суддів дійшла до висновку, що в цьому випадку ОСОБА_1 має право на поновлення строку на апеляційне оскарження на підставі ч. 2 ст. 295 КАС України, оскільки доказів про отримання копії рішення суду іншою датою, ніж та, що вказана апелянтом матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

На підставі цього, колегія суддів дійшла до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а строк на апеляційне оскарження постанови Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2016 року по справі № 820/11133/15 підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 121 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2016 року по справі № 820/11133/15 - задовольнити.

Процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2016 року по справі № 820/11133/15 - поновити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис)Григоров А.М. Подобайло З.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 10.05.2019 року