Справа № 161/87/19
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4203/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Обрізка І.М., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2019 року, ухвалене суддею Присяжнюк Л.М., 09:41:53 год, м. Луцьк, дата складання повного тексту рішення 13 березня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №3 Маневицького ВП ГУНП у Волинській області Снитюка Вадима Олеговича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

03.01.2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП №3 Маневицького ВП ГУНП у Волинській області Снитюка Вадима Олеговича, в якому просить: скасувати постанову відповідача про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 05 жовтня 2018 року серії ДПО18 №507759 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 425,00 грн.; стягнути з відповідача в користь позивача понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2019 року позов задоволено частково. Скасовано постанову інспектора СРПП №3 Маневицького ВП ГУНП у Волинській області Снитюка Вадима Олеговича про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05 жовтня 2018 року серії НК №507759, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрито. В решті позову відмовлено

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щовідповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Щодо розподілу судових витрат суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав суду будь-якого первинного документу, який підтверджує факт прийому-передачі наданих послуг з їх деталізацією. Наданий позивачем попередній розрахунок суд першої інстанції не взяв до уваги, оскільки в ньому наведені саме попередні відомості про послуги, які можливо будуть надані у майбутньому, однак первинного документу, який підтверджує факт надання цих послуг та їх прийняття позивачем як клієнтом (замовником) матеріали справи не містять. Крім того, договір про надання правової допомоги, який міститься в матеріалах справи, не містить жодного зобов'язального характеру для позивача в частині оплати наданих послуг, оскільки його предмет визначений як надання адвокатом правової допомоги позивачу, без зазначення про оплатність таких послуг, обов'язку позивача оплатити їх та строків таких розрахунків.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача в користь позивача понесених судових витрат, пов'язані з розглядом справи у виді витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2019 року та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем суду було подано завірену копію договору про надання правової допомоги від 26.12.2018 року; копію ордеру на надання правової допомоги серія ВЛ № 044137 від 26.12.2018 року; копію розрахунку вартості наданої допомоги за договором від 26 грудня 2018 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та копію квитанції до прибуткового касового ордера № 3 від 26.12.2018 року на суму 3000 грн.

Таким чином, в матеріалах справи наявний належним чином складений договір про надання правової допомоги із зазначенням вартості послуг адвоката та обсягу надання правової допомоги, оформлені та підписані адвокатом документи, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних та таких, що мають бути виконані за договором, та документи, які свідчать про фактичну оплату позивачем послуг адвоката.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам процесуального права.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП №3 Маневицького ВП ГУНП у Волинській області Снитюка Вадима Олеговича, в якому просив скасувати постанову відповідача про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 05 жовтня 2018 року серії ДПО18 №507759 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 425,00 грн. та стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п'ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

На переконання апеляційного суду, системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (частина 7 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, оскільки за змістом вказаних правових норм допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи до ухвалення рішення судом першої інстанції, то можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, позов ОСОБА_1 до Інспектора, який є неналежним відповідачем у даному спорі, був задоволений судом першої інстанції помилково.

Згідно частини другої ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи

Отже, оскаржуванерішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ст.317 КАС України, є підставою для його скасування та ухвалення нового рішенняпро відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2019 року у справі №161/87/19 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора СРПП №3 Маневицького ВП ГУНП у Волинській області Снитюка Вадима Олеговича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді І. М. Обрізко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 08.05.2019.