Справа № 400/136/19
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2019 р. № 400/136/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2
про:зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (надалі В/ч або відповідач) надати документи, які підтверджують, що позивач дійсно в період з 18 травня по 31 грудня 2015 року, з 01 квітня по 01 листопада 2016 року, з 01 квітня по 01 грудня 2017 року, з 16 березня по 05 вересня 2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що у виданій відповідачем довідці міститься недостовірна інформація.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

В судовому засіданні позивач вимоги адміністративного позову підтримав; відповідач представника в судове засідання не направив.

01.04.2019 позивач, на підтвердження позовних вимог, подав:

копію «Довідки про проходження військової служби» (від 31.07.2016), якою підтверджується, що з 18.05.2015 по 08.02.2016 позивач перебував на посаді помічника начальника служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 );

копію банківської виписки (від 14.01.2019) по надходженням по картці, що, на думку позивача, підтверджує факт отримання ним у червні-грудні 2015 року доплати за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Згідно з частиною другою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач, особи яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу (частина четверта статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною восьмою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання в указаний строк з причин, що не залежали від неї.

Оскільки ОСОБА_1 не обґрунтував неможливість подання вказаних вище доказів у строк, встановлений частиною другою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ці докази до розгляду не прийняв.

Ухвалою від 02.04.2019 суд залишив без задоволення клопотання позивача про витребування від відповідача доказів.

Дослідивши письмові докази, заслухавши позивача, суд

В С Т А Н О В И В:
16.01.2019 тимчасово виконуючий обов`язки командира В/ч видав ОСОБА_1 «Довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України» № 70 (надалі Довідка, арк. спр. 9).

У Довідці зазначені періоди: з 18.05.2015 по 07.06.2015, з 01.04.2016 по 28.05.2016, з 01.06.2016 по 15.09.2016, з 01.04.2017 по 25.06.2017, з 26.06.2017 по 31.10.2017, з 16.03.2018 по 30.04.2018. Підставами для цієї інформації вказані витяги з наказів командира сектора «А», наказів командира ОТУ «Донецьк», наказів командира ОТУ «Луганськ».

За твердженнями ОСОБА_1 , Довідка містить недостовірну інформацію. Так, період його участі в антитерористичній операції у 2015 році з 18.05.2015 по 13.12.2015; у 2016 році з 01.04.2016 по 01.11.2016, у 2017 році з 01.04.2017 по 01.12.2017. На підтвердження періоду у 2015 році позивач надав копію «Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України», що була видана командиром військової частини польова пошта НОМЕР_2 19.08.2015 (арк. спр. 11).

Суд зазначив, що у вказаній довідці наявна інформація щодо періоду з 18.05.2015 по дату видачі довідки 19.08.2015, а не щодо періоду з 18.05.2015 по 13.12.2015.

Відповідно до викладеного у позові, начальник відділення персоналу В/ч, на зауваження позивача, повідомив про відсутність наказів командирів сектору «А» та ОТУ «Донецьк» та порадив ОСОБА_1 звернутися до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що до командирів сектору «А» та ОТУ «Донецьк» з приводу надання відповідних наказів він не звертався.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, вимога про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є похідною від вимоги про визнання бездіяльності такого суб`єкта протиправною, та умовою для її задоволення є встановлення судом факту відповідної бездіяльності.

Позивач не заявив вимогу про визнання бездіяльності відповідача протиправною.

Матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до В/ч з приводу видачі іншої довідки, яка б містила достовірні, на думку позивача відомості. Також у справі відсутні докази звернення позивача до відповідача з приводу надання наявних в особовій справі копії наказів.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного в вирішення справи (частина перша статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вказано вище, позивач рішень (дій, бездіяльності) відповідача не оскаржив.

ОСОБА_1 не зазначив, якими доказами спростовується викладена у Довідці інформація.

Крім того, позивач не зазначив, яке право було порушено відповідачем. Довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (додаток 1 до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 «Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операцій, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення»), поряд з іншими документами (зокрема, витягами з наказів, з бойових наказів, бойових розпоряджень тощо) є підставою для прийняття відповідними комісіями рішення про надання статусу учасника бойових дій.

Позивачу статус учасника бойових дій був наданий у 2015 році, що підтверджується посвідченням від 24.11.2015 (арк. спр. 8), та, виходячи з дати посвідчення, цей статус був наданий на підставі довідки від 19.08.2015 (арк. спр. 11).

Абзацом 7 підпункту 1 пункту 2.3 розділу ІІ затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей» встановлено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу), зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.

Отже, тривалість участі особи в антитерористичній операції впливає на обчислення вислуги років для призначення пенсії, та відображається у Розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію (додаток 3 до вказаного вище Положення).

Позивач не надав суду доказів того, що відповідач невірно визначив вислугу років.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Одночасно суд визнав за необхідне вказати, що позивач вправі реалізувати своє право на отримання необхідної інформації шляхом звернення до відповідного суб`єкта інформаційних відносин в порядку, встановленому Законом України від 02.10.1992 № 2657-ХІІ «Про інформацію».

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 12, 19, 77, 241-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна