Справа № 120/3928/18-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3928/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар Павло Анатолійович Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

10 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року (проголошено в м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області №43 від 02.05.2018 про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1, як особі, яка досягла віку 50 років та має понад 21 рік загального трудового стажу і з них понад 10 років стажу роботи на підземних роботах, що був зайнятий повний робочий день.

Зобов`язано Шаргородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області призначити позивачу пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 05 березня 2018 року, зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1, як особі, яка досягла віку 50 років та має понад 21 рік загального трудового стажу і з них понад 10 років стажу роботи на підземних роботах, що був зайнятий повний робочий день.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 01 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відсутність у позивача уточнюючої довідки про характер роботи та характеристики виконуваної роботи спростовує наявності у працівника пільгового стажу роботи, що дає право виходу на пенсію на пільгових умовах.

До Сьомого апеляційного адміністративного суду 28 березня 2019 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він зазначає, що судом першої інстанції винесено обґрунтоване рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин по справі та з врахуванням норм чинного законодавства та просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після досягнення 50-річного віку, 12 квітня 2018 року позивач звернувся до Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначання пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Із трудової книжки позивача встановлено, що його у 1985 році було зараховано у члени колгоспу «Дружба», реорганізованого у подальшому у КСП «Сапіжанка», а пізніше у СТОВ «Світанок».

З 20.05.1987 року по 22.05.1989 року позивач проходив військову службу, що вбачається із його військового квитка НОМЕР_2.

З 23.05.1989 року позивач продовжив працювати у кар`єрі колгоспу «Сапіжанка» на посаді вивожчика, що підтверджується: трудовою книжкою НОМЕР_1, архівними довідками від 15.12.2017 №01-13-570, №01-13-571, №01-13-572 та №01-13-573, виданими Шаргородським районним Трудовим архівом, а також копіями книг обліку трудового стажу членів колгоспу, книг обліку праці та розрахунків з членами колгоспу.

Рішенням комісії по розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій від 02.05.2018 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку не підтвердженням документально роботи позивачем повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зазначення відповідальним працівником підприємства у книгах обліку праці, розрахунках з членами колгоспу та трудовій книжці неправильно посади позивача, не може мати наслідком відмову позивачу у призначенні пільгової пенсії, за умови доведення останнім виконання відповідної роботи.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, доводам апеляційної скарги, виходячи з наявних у справі матеріалів, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 8 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що право на отримання пенсії мають право громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, територіальні органи Пенсійного фонду України.

Згідно з п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (Порядок №22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим пенсіонерам, подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, а також у місті та районі за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 11 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 (Порядок №18-1) визначено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами.

Пунктами 12, 13 Порядку №18-1 передбачено, що Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що особа, яка досягла пенсійного віку, повинна звернутись з відповідною заявою безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації). У разі необхідності, УПФУ надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів для підтвердження стажу роботи.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.

Пунктом 4 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за №1451/11731) регламентовано, що атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років (п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442).

Пунктом 3 Порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Пунктом 10 вказаного Порядку передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Також, згідно п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суду в постановах від 12 лютого 2019 року у справі №337/1297/17 (2-а/337/118/2017) та від 21 березня 2019 року у справі №227/4564/16-а.

Відповідно до 5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, судом першої інстанції із записів в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданої 19 жовтня 1993 року встановлено, що останній з 01.01.1985 прийнятий в члени колгоспу "Дружба" в кар`єр підземний з повним робочим днем; з 13.02.1993 прийнятий в КСП "Сапіжанка", в зв`язку з реорганізацією колгоспу "Дружба" на роботу в кар`єр підземний з повним робочим днем; з 31.01.2000 реорганізовано з КСП "Сапіжанка" в СТОВ "Світанок" на роботу в кар`єр з повним робочим днем; 28.10.2018 позивач звільнений з роботи за власним бажанням"; 25.01.2003 прийнятий в СТОВ "Світанок" с. Сапіжанка на роботу в шахту вантажником підземно з повним робочим днем; 01.08.2010 звільнений з роботи за угодою сторін.

Крім цього, в період 20.05.1987 по 22.05.1989 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу.

Записи в трудовій книжці ніким не оскаржувались та в судовому порядку недійсними не визнавались.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, в даному випадку трудова книжка є належним доказом підтвердження пільгового стажу роботи.

Записи в трудовій книжці також підтверджуються наявною в матеріалах справи архівними довідками.

Таким чином наведені вище обставини свідчить про наявність у позивача права на пенсію згідно із пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що згідно даних ОК-5 за період з 01.09.2006 року по 10.09.2006 року відсутні відомості про сплату страхових внесків позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Таким чином колегія суддів вважає, що внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, не повинно мати наслідком позбавлення позивача соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що суперечило б основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Вказаний висновок кореспондується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №482/434/17.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку не виконаний.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Ватаманюк Р.В.