Справа № 826/14390/17
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Мельничука В.П.

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби України в Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакстер Трен», Товариства з обмеженою відповідальністю «Промімпекс Плюс» про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної фіскальної служби України у Київській області (далі - позивач, ГУ ДФС України у Київській області) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакстер Трен» (далі - відповідач-1, ТОВ «Дакстер Трен»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Промімпекс плюс» (далі - відповідач-2, ТОВ «Промімпекс плюс») про визнання недійсним правочину, укладеного між ТОВ «Дакстер Трен» та ТОВ «Промімпекс Плюс», за наслідками виконання якого було складено податкові накладні від 27.05.2016 №65 та від 25.05.2016 №35.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на наявність умислу в діях ТОВ «Дакстер Трен» спрямованого на досягнення мети суперечної інтересам держави, оскільки відповідно до податкових накладних від 27.05.2016 №65 та від 25.05.2016 №35 виписаних на користь Відповідача-2, у вказаний період було нібито надано послуги на загальну суму 98600,92 грн. Крім того, як було встановлено позивачем з аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень, відповідно до вироку Дніпровського районного суду м Києва від 08.02.2017 по кримінальній справі 755/1949/17, яким директора ТОВ «Дакстер Трен» - ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 Кримінального кодексу України.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 28.12.2018 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що полягає в тому, що статус фіктивного підприємництва ТОВ «Дакстер Трен» не сумісний з легальною підприємницькою діяльністю, що свідчить про наявність прямого умислу та наміру у осіб, що здійснювали від імені номінального директора ТОВ «Дакстер Трен» певну діяльність в порушення вимог закону. Правочини, що вчиняються підприємствами реального сектору економіки з фіктивними підприємствами мають на меті ухилення від сплати податків і як наслідок завдають шкоди державним інтересам, оскільки укладення фіктивних правочинів надає можливість платникам реального сектору економіки формувати неправомірний податковий кредит шляхом завищення господарських витрат, що в подальшому призводить до заниження бази оподаткування з податку на прибуток. Таким чином, платники податків ухиляються від сплати податків, що суперечить державним інтересам в незалежності від розміру шкоди, мінімальний розмір якої не встановлено чинним законодавством. Сам факт наявності шкоди в незалежності від розміру в результаті укладення правочину вже свідчить про його суперечність інтересам держави.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Обґрунтовуючи свої заперечення зазначає, що реальність господарських операцій, вчинених ТОВ «Дакстер Трен» та ТОВ «Промімпекс Плюс» на виконання умов укладеного договору поставки від 23.05.2016 р. № 235 підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили у справі № 826/11083/18.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Зважаючи на неявку в судове засідання представників сторін, колегія суддів ухвалила подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Дакстер Трен» (постачальник) та ТОВ «Промімпекс плюс» (покупець) укладено договір поставки №235 від 23.05.2016.

Згідно п.1.1 зазначеного договору постачальник зобов'язується передати у власність покупця металопродукцію та запчастини та витратні матеріали до дорожньої будівельної та кар'єрної техніки в строки та на умовах, передбачених даним Договором, а покупець зобов'язується прийняти товар від постачальники та оплатити його в порядку та на умовах, визначених даним Договором.

Пунктом 1.3 зазначеного договору передбачено, що факт поставки товару по цінам, у кількості, асортименті, сортаменті та номенклатурі, вказаним у специфікаціях та/або у видаткових накладних постачальника, або факт оплати покупцем виставленого в його адресу рахунку - фактури, означає взаємну згоду постачальника та покупця з умовами поставки та умовами оплати товару (якщо вони вказані у рахунку - фактурі постачальника), ціною, кількістю, асортиментом, сортиментом та номенклатурою товару, вказаною у відповідному рахунку - фактурі та або видатковій накладній, а також являється підтвердженням факту отримання покупцем від постачальника відповідного рахунку - фактури для оплати товару, який постачальник поставляє/поставив.

Пунктом 2.2 зазначеного договору передбачено, що поставка товару здійснюється партіями на умовах зазначених у специфікації та/або у видаткових накладних. Постачальник може здійснювати доставку товару покупцеві власним або найманим автотранспортом, якщо таке погоджено сторонами. В такому випадку вартість доставки товару включається до загальної вартості товару.

ТОВ «Дакстер Трен» згідно видаткових накладних від 27.05.2016 №65 на суму 48974,75 грн. та від 25.05.2016 №35 на суму 49626,17 грн., виписаних на користь ТОВ «Промімпекс Плюс» та на виконання умов договору, було поставлено товар, який зазначений у податкових накладних по цінам, у кількості, асортименті.

Як на підставу позовних вимог, позивач посилається на наявність умислу в діях ТОВ «Дакстер Трен», спрямованого на досягнення мети суперечної інтересам держави, оскільки з аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що відповідно до вироку Дніпровського районного суду м Києва від 08.02.2017 по кримінальній справі 755/1949/17, яким директор ТОВ «Дакстер Трен» - ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 Кримінального кодексу України, а саме: ОСОБА_1. внесені в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей та кваліфікує дії, та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_1 в травні 2016 року не маючи наміру займатись діяльністю підприємства, пов'язаної з виробництвом товарів, виконанням робіт або наданням послуг, діючи з корисливих спонукань, погодилась на пропозицію невстановлених осіб за грошову винагороду перереєструвати ТОВ «Дакстер Трен» на своє ім'я та стати єдиним його засновником та директором.

Позивач, вважаючи договір поставки № 235 від 23.05.2016 р. таким, що вчинений всупереч інтересам держави, звернувся до суду із позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що господарські операції між ТОВ «Дакстер Трен» та ТОВ «Промімпекс плюс» здійснювалися в межах господарської діяльності ТОВ «Промімпекс плюс», є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджується необхідними документами, що є свідченням добросовісності ТОВ «Дакстер Трен» та ТОВ «Промімпекс плюс» при здійсненні вказаних операцій. Позивачем не доведено обставини в обґрунтування заявлених вимог, а саме, наміру та прямого умислу у ТОВ «Дакстер Трен» та ТОВ «Промімпекс плюс» порушити вимоги закону, не зазначено та необґрунтовано розмір шкоди або збитків заподіяних державі шляхом ухилення від сплати податків та заподіяння їх саме укладанням спірного правочину, не доведено факт несплати податків відповідачем-2 згідно спірної угоди.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, оспорюванні правочини можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи або прокурора, та лише після встановлення недійсності правочину застосовуються правові наслідки недійсного правочину, які передбачені статтею 228 Цивільного кодексу України та статтею 208 Господарського кодексу України.

Правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства передбачені частиною 3 статті 228 Цивільного кодексу України, а саме: у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Аналогічні приписи містяться в частині 1 статті 208 Господарського кодексу України, - якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Необхідно враховувати, що, якщо платником податків здійснюються операції без мети реального настання правових наслідків, але з метою формування валових витрат та податкового кредиту, як наслідок, заниження об'єктів оподаткування, несплати податків, то такі дії призводять до втрат дохідної частини Держбюджету України.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м Києва від 08.02.2017 в кримінальній справі 755/1949/17, директора ТОВ «Дакстер Трен» - ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 Кримінального кодексу України.

Частиною 1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999 (із змінами та доповненнями) зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п.2 ст.3 цього ж Закону України бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Водночас статтею 1 Закону України №996-XIV від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України № 996-XIV від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

При цьому з урахуванням норм статей 61 та 44 Податкового кодексу України саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Установлення факту недійсності, в тому числі нікчемності цивільно-правового правочину, який опосередковує відповідну господарську операцію, не є необхідною умовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платнику податків у разі якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції або відсутність зв'язку між такою операцією та господарською діяльністю платника податків.

Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Судом першої інстанції встановлено, що факт здійснення господарських операцій між ТОВ «Дакстер Трен» та ТОВ «Промімпекс плюс» підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами, виписаними позивачу його контрагентом, а саме - копіями: договору постачання товару, видаткових накладних, податкових накладних з підтвердженням отримання їх контролюючим органом та підписаних цифровим електронним підписом директора ТОВ «Декстер Трен», виписками по рахункам, які є первинними в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно довідки АБ№527601 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України ТОВ «Промімпекс Плюс» займається такими видами діяльності за КВЕД-2010:

22.19 Виробництво інших гумових виробів;

25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій;

46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами;

47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами;

49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

На підтвердження місця зберігання товару та місцезнаходження ТОВ «Промімпекс плюс» надано копії: договору оренди приміщень під офіс по вулиці Тампере, 13-Б №406/17 від 01.06.2017 укладеного між ПАТ «Комплексне підприємство широкопрофільного будівництва-2» та ТОВ «Промімпекс плюс», акт прийому передачі нежитлового приміщення під офіс по вулиці Тампере, 13-Б; договору суборенди об'єкта нерухомості №01/08/06/1 від 01.08.2016 укладеного між ТОВ «Пром-Рент» та ТОВ «Промімпекс плюс»; договір оренди нежитлових приміщень №7/01/2013 від 01.01.2013 укладеного між ПАТ «Управління соціальних машин» та ТОВ «Промімпекс плюс».

З наведеного слідує, що господарські операції між ТОВ «Дакстер Трен» та ТОВ «Промімпекс плюс» здійснювалися в межах господарської діяльності ТОВ «Промімпекс плюс», є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджується необхідними документами, що є свідченням добросовісності ТОВ «Дакстер Трен» та ТОВ «Промімпекс плюс» при здійсненні вказаних операцій.

Як встановлено судом під час розгляду справи, на час укладення та виконання договору ТОВ «Дакстер Трен» та ТОВ «Промімпекс плюс» були зареєстрованими у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, тобто мали достатній об'єм правоздатності для складання первинних документів та укладання будь-яких правочинів.

До того ж, позивачем як суб'єктом владних повноважень, з метою з'ясування обставин, які могли б слугувати законною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами будь-які дії в межах його компетенції, як то: проведення зустрічних звірок контрагентів за спірними господарськими операціями, зібрання відповідної інформації в порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби у відповідності до Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 31.07.2014 року за №22 (із відповідними змінами), тощо - не здійснювались; належні, достатні і допустимі докази, що неодноразово витребовувались судом позивачем не надані.

З огляду на наведене в сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем - суб'єктом владних повноважень, не доведено обставини в обґрунтування заявлених вимог, а саме, наміру та прямого умислу у ТОВ «Дакстер Трен» та ТОВ «Промімпекс плюс» порушити вимоги закону, не зазначено та необґрунтовано розмір шкоди або збитків заподіяних державі шляхом ухилення від сплати податків та заподіяння їх саме укладанням спірного правочину, не доведено факт несплати податків відповідачем 2, згідно спірної угоди.

Колегія суддів враховує також той факт, що реальність господарських операцій, вчинених ТОВ «Дакстер Трен» та ТОВ «Промімпекс Плюс» на виконання умов укладеного договору поставки від 23.05.2016 р. № 235 підтвердженні рішенням у справі № 826/11083/18, яке набрало законної сили.

Так, за наслідками проведеної ГУ ДФС у м.Києві планової виїзної документальної перевірки відповідача 2, було нараховано податок на прибуток та податок на додану вартість за фінансово-господарськими операціями з відповідними контрагентами, у тому числі ТОВ «Дакстер Трен» за травень, вересень 2016 р., про що було винесено податкові повідомлення-рішення від 14.05.2018 р. за № , № та .

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 30.11.2018 р., залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2019 р. по справі № 826/11083/18 за позовом ТОВ «Промімпекс Плюс» до ГУ ДФС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.05.2018 р. за № , № та , позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 14.05.2018 р. за № , № та .

Таким чином реальність господарських операцій між ТОВ «Дакстер Трен» та ТОВ «Проміпекс Плюс» встановлена судовим рішенням у справі № 826/11083/18, яке набрало законної сили, а відтак в силу положень ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України вказані обставини не підлягають доказуванню.

Таким чином, за наслідками розгляду справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

В.П. Мельничук