Справа № 540/692/19
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2019-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2019 р.

м. Херсон

Справа № 540/692/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Рябчич А.М.,

за участю:

представника позивача - Протас О.П.,

представника відповідача - Григоренка М.Ю.,

представника третьої особи - Осипова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Виконавчого комітету Херсонської міської ради до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Україна", Херсонська міська рада про визнання незаконним та скасування постанови від 13.03.2019 року,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що 20.03.2019 року виконавчим комітетом Херсонської міської ради отримано постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 13.03.2019 року про стягнення виконавчого збору та про накладення штрафу.

Вважає дані постанови незаконними та винесеними з порушенням норм чинного законодавства з наступних підстав.

29.12.2018 року за вх. № 8-14138-9/21 позивачем/боржником отримано постанову від 17.12.2018 року про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 821/2039/17, виданого 03.12.2018 року Херсонський окружним адміністративним судом, про зобов’язання виконавчого комітету Херсонської міської ради розглянути заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про розрахунок різниці тарифу та прийняти рішення у відповідності до вимог розділу VII Закону України "Про житлово - комунальні послуги" та розділу V Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 № 870.

Постановою про відкриття виконавчого провадження зобов’язано позивача/боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Відповідно до пункту 3 постанови про відкриття виконавчого провадження підлягало стягнення з боржника виконавчого збору/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 14892 грн.

08.01.2019 року за вих. № 8-14138-9/21 позивачем/боржником до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області направлено заяву з проханням про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України № 1404-VIII "Про виконавче провадження" та завірену копію рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 18.12.2018 року № 441 "Про розгляд заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про розрахунок різниці тарифу".

Таким чином, виконком ХМР вважає, що позивачем/боржником виконано рішення суду про зобов’язання вчинити певні дії, а отже постанови від 13.03.2019 про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу є незаконними та підлягають скасуванню.

Однак, Головним державним виконавцем Відділу було залишено заяву позивача/боржника про виконання рішення суду без розгляду.

Відповідно до оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, підлягає стягненню з позивача/боржника виконавчий збір у розмірі 16692,00 грн.

Також, відповідно до постанови про накладення штрафу на позивача/боржника за невиконання рішення суду покладено штраф у розмірі 5100 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд:

- зупинити виконавче провадження ВП №579913835 про зобов’язання виконавчого комітету Херсонської міської ради розглянути заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про розрахунок різниці тарифу та прийняти рішення у відповідності до вимог розділу VII Закону України "Про житлово - комунальні послуги та розділу V Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 №870;

- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 13.03.2019 року про стягнення виконавчого збору;

- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 13.03.2019 року про накладення штрафу.

Ухвалою суду від 02.05.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Призначено судове засідання на 10.05.2019 року.

У судовому засідання 10.05.2019 року замінено неналежного відповідача на належного - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

У судовому засіданні представник позивача наполягала на позовних вимогах, просила суд задовольнити позов.

Представники відповідача у судовому засіданні по суті позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи у судовому засіданні по суті позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02.03.2018 року у справі № 821/2039/17 позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Херсонської міської ради з приводу невиконання вимог ч. 4 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" стосовно товариства з обмеженою відповідальністю "Україна". Зобов'язано Виконавчий комітет Херсонської міської ради виконати вимоги ч.4 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" щодо відшкодування з відповідного місцевого бюджету товариству з обмеженою відповідальністю "Україна" різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг у розмірі 625354,54 грн.

Відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2018 року у справі № 821/2039/17 рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 березня 2018 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" задоволено частково. Зобов`язано виконавчий комітет Херсонської міської ради розглянути заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про розрахунок різниці тарифу та прийняти рішення у відповідності до вимог розділу VII Закону України "Про житлово - комунальні послуги" та розділу V Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 р. № 870.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 року у справі № 821/2039/17 вирішено виправити описку, допущену в постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року, виключивши з абзацу 4 слова "розділу V", виклавши його у наступній редакції: "Зобов`язати виконавчий комітет Херсонської міської ради розглянути заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про розрахунок різниці тарифу та прийняти рішення у відповідності до вимог розділу VII Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 р. № 870".

17.12.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57913835 з примусового виконання виконавчого листа № 821/2039/17, виданого 03.10.2018 року, відповідно до якої боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Відповідно до листа від 08.01.2019 року № 8-14138-9/21 адресованого відповідачу за результатами розгляду постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.12.2018 року № 57913835, зареєстрованого виконавчим комітетом міської ради 29.12.2018 року за № 8-14138-9/21, Виконавчий комітет Херсонської міської ради надає завірену копію рішення виконавчого комітету міської ради від 18.12.2018 року № 441 "Про розгляд заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про розрахунок різниці тарифу" та просить, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", закінчити дане виконавче провадження.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 18.12.2018 року № 441 "Про розгляд заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про розрахунок різниці тарифу" на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2018 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 року за справою № 821/2039/17, керуючись статтею 40 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчий комітет міської ради вирішив розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про розрахунок різниці тарифу від 28.11.2017 року № 358.

13.03.2019 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 57913835, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника Виконавчого комітету Херсонської міської ради виконавчий збір у розмірі 16692,00 грн.

13.03.2019 року винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 57913835, відповідно до якої постановлено за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду, що зобов'язує боржника виконати певні дії накладено на боржника Виконавчий комітет Херсонської міської ради штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ст. 3 Закону № 1404-VIII наведено перелік рішень, які підлягають примусовому виконанню, зокрема, відповідно до п.1 цієї статті підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приписами ст.10 Закону № 1404-VIII встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону № 1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Частиною 4 статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Приписами ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

З викладеного слідує, що державний виконавець зобов'язаний при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження одночасно винести постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Аналізуючи положення ст.ст. 26, 27 Закону № 1404-VIII суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов'язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 р. по справі № 750/7637/17 (адміністративне провадження № К/9901/5432/17), від 20.02.2019 р. по справі № 712/5014/17 (адміністративне провадження № К/9901/21552/18).

Крім того, у відповідності вимог Закону України "Про виконавче провадження" винесення постанови про стягнення виконавчого збору з боржника після відкриття виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця, а не його правом.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу вказаних норм слідує, що Законом України "Про виконавче провадження" встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Судом встановлено, що на час винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 13.03.2019 року, рішення суду щодо зобов'язання виконавчий комітет Херсонської міської ради розглянути заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про розрахунок різниці тарифу та прийняти рішення у відповідності до вимог розділу VII Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та розділу V Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року № 870, не виконано, лише вирішено розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про розрахунок різниці тарифу від 28.11.2017 року. Однак, доказів розгляду вказаної заяву до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт повного виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2018 року у справі № 821/2039/17.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 242 - 246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Варняк С.О.

кат. 105000000