Справа № 522/18851/18
Суддя: Шкамерда К. С.
Дата ухвалення: 2019-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/1461/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2019 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Шкамерди К.С.

за участю секретаря судового засідання - Довгань Ж.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови №576 від 08 жовтня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №576 від 08 жовтня 2018 року, винесену головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Роспоровською Ольгою Володимирівною відносно ОСОБА_1 , за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі частини 7 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення частини 1 статті 34 та частини 1 статті 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 000,00 грн.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що в оскаржуваній постанові не зазначено, що саме стало підставою для прийняття рішення про проведення мною робіт з реконструкції належного позивачу нежитлового приміщення мансарди за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, позивач стверджує, що роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування належать до будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

На переконання позивача, нею проводиться поточний ремонт з переплануванням, а відтак оскаржувана постанова є протиправною.

Крім того, позивач зазначила про порушення порядку проведення позапланової перевірки, оскільки остання була проведена 20 вересня 2018 року, тобто після спливу місячного строку з дня прийняття припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності будівельних норм, державних стандартів і правил.

У відзиві на позовну заяву представник Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області повідомив, що оскаржувана постанова є правомірною, оскільки в ході проведення позапланової перевірки об`єкта нерухомості, що належить на праві власності позивачу, встановлено, що ОСОБА_1 самовільно виконується реконструкція нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що є порушенням вимог частини 1 статті 34 та частини 1 статті 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

В частині порушення процедури проведення позапланової перевірки представник відповідача зазначив, що недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта.

На думку представника органу державного архітектурно-будівельного контролю, неприбуття позивача на розгляд справи про адміністративне правопорушення до приміщення Департаменту свідчить про її небажання надавати пояснення, а не про порушення відповідачем порядку проведення позапланової перевірки.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Надали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи Кодексу адміністративного судочинства України суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

В період з 20 вересня 2018 року по 24 вересня 2018 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на підставі наказу від 08 вересня 2018 року №976 та направлення від 20 вересня 2018 року №829/1 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, за результатами якої складено відповідний акт перевірки №1540 від 20 вересня 2018 року.

В акті перевірки зазначено, що Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області розглядався лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР від 22 серпня 2018 року №01-8/597 на підставі цього розпочато позапланову перевірку та власнику приміщення ОСОБА_1

У ході перевірки з виїздом на місце за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що відповідно до наданого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №94452607 від 14 серпня 2017 року власником вищезазначеного приміщення являється гр. ОСОБА_1 (технічний паспорт НОМЕР_1 , ТОВ «Інжиніринг Тех. Буд»).

Станом на момент перевірки відповідно до даних єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів відсутня реєстрація дозвільних документів на виконання будівельних робіт та введення в експлуатацію об`єкту за адресою:

АДРЕСА_1 за вищевказаною адресою є пам`яткою архітектури та містобудування місцевого значення - «Житловий будинок Островського», збудований у 1870 році. Рішенням Одеського облвиконкому №480 від 15 серпня 1985 року прийнятий під охорону держави як пам`ятник містобудування та архітектури місцевого значення. Під час виїзду на місце встановлено, що забудовниця самовільно виконує реконструкцію нежитлового приміщення, встановлено перегородки та влаштовані віконні отвори, встановлено санвузли, зроблено житлові кімнати та встановлено сходи за вищевказаною адресою.

Департаментом встановлено, що у нежитловому приміщенні проводиться реконструкція.

Відповідно до статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконуватибудівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Виходячи з викладено, перевіряючі прийшли до висновку, що власником приміщення, тобто позивачем, самовільно виконується реконструкція нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушено частину 1 статті 34 та частину 1 статті 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

24 вересня 2018 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області складено протокол про адміністративне правопорушення, яким повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Примірник вказаного протоколу позивач отримала, що підтверджується відповідною розпискою позивача.

В подальшому, за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідачем прийнято постанову №576 від 08.10.18 р. по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 7 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 грн.

Незгода позивача із вказаною постановою зумовила її звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Згідно з частинами 1, 2 статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність», для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі - Закон №3038-VI, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 41 Закону №3038-VI передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Суд зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови слугував висновок, що у нежитловому приміщенні позивачем самовільно проводиться реконструкція, відтак для вирішення даного спору необхідним є з`ясування характеру проведених ОСОБА_1 робіт та, як наслідок, необхідність отримання на виконання таких робіт дозвільного документа.

Так, відповідно до пункту 3.21 ДБН А.2.2-3:2014 склад та зміст проектної документації на будівництво, реконструкція - перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна його основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо) забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частини (за умови їх автономності).

При цьому, вимогами пункту 2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 визначено, що будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після:

- подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

- видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 34 Закону №3038-VI).

Пунктом 1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року №406 (в редакції станом на момент проведення перевірки) передбачено, що до таких робіт відносяться роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Водночас, перевіркою встановлено, що об`єкт перевірки відноситься до класу наслідків СС3, а відтак вимоги пункту 1 вказаного вище Переліку №406 на спірні правовідносини не поширюється.

В частині посилань позивача на лист-роз`яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 04 березня 2011 року, в якому міститься тлумачення понять, передбачених Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року№76суд зазначає, що пунктом 1.4.1 вказаних Правил №76 визначено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. При цьому, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Тобто, здійснення перепланування нежилих у жилих будинках приміщень потребує отримання відповідного дозволу на виконання таких робіт.

В той же час, наявним в матеріалах справи листом Благодійного фонду підтримки інвалідів дитинства та дітей-сиріт м. Одеси та Одеської області від 09 квітня 2019 року підтверджується, що право власності на 43/100 частини напівпідвального приміщення та мансарди у флігілі літ. «А», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 32 набуло Фондом у 2008 році. При цьому, мансардне приміщення уже було облаштоване віконними отворами з установленим санвузлом, а також побудованими попереднім власником сходами та міжкімнатними перегородками. Ніяких змін або перепланувань Фондом не проводилось.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 серпня 2017 року, ОСОБА_1 належить 43/100 частини напівпідвального приміщення та мансарди у флігілі літ. «А», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто майно, яке було набуте Фондом у 2008 році.

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжиніринг Тех Буд» від 16 листопада 2018 року №18/1190 під час складання технічного паспорту від 24 листопада 2017 року на об`єкт нерухомого майна інженером з інвентаризації нерухомого майна допущено помилку, а саме - пропущено вікна та сходову клітину. Також вказано, що дане майно не належить до самочинного будівництва.

Аналіз наведених обставин дає суду підстави для висновку, що станом на момент набуття позивачем права власності на об`єкт нерухомості, виявлені в ході перевірки облаштування, а саме - перегородки та влаштовані віконні отвори, санвузли, сходи були уже облаштовані, а відтак позивач не є тим суб`єктом містобудівної діяльності, який має нести відповідальність за виконання робіт з такого облаштування.

Відповідно до частини 1 статті 379 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Аналіз наведеної норми чинного законодавства дає підстави для висновку, що поняття самочинного будівництва визначено через сукупність основних його ознак, які в свою чергу виступають ознаками, за наявності яких об`єкт нерухомості може бути визнаний самочинним, а саме якщо він:

- збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети;

- об`єкт нерухомості збудовано або будується без належного дозволу чи належно затвердженого проекту;

- об`єкт нерухомості збудовано з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Кожна з наведених ознак (умов) є самостійною, а відтак достатньою для визнання будівництва самочинним.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», будівництвом об`єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об`єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку.

Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Наявними матеріалами справи спростовується наявність з боку позивача факту самочинного будівництва.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, передбаченого частиною 7 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись частиною 7 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.2, 5, 7-9, 72-79, 90, 205, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 289 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №576 від 08 жовтня 2018 року, винесену головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Роспоровською Ольгою Володимирівною відносно ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.С. Шкамерда