Справа № 500/1057/19
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

Справа № 500/1057/19

13 травня 2019 рокум.Тернопіль

Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Баранюк А.З., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2019 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у якій позивач просить суд:

- зобов`язати відповідачів, відповідно до їх повноважень, зарахувати позивачу до трудового (страхового) стажу час за період навчання в Пінському ордена Трудового Червоного Знамені індустріально-педагогічному технікумі Білоруської РСР з 01.09.1975 по 01.07.1979;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії з часу її призначення з урахуванням трудового (страхового) стажу за період навчання в Пінському індустріально-педагогічному технікумі.

У відповідності до вимог частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу.

Згідно із п.4 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Позивач у своїх позовних вимогах, зокрема, просить зобов`язати відповідачів, відповідно до їх повноважень, зарахувати йому до трудового (страхового) стажу за період навчання в Пінському ордена трудового Червоного Знамені індустріально-педагогічному технікумі Білоруської РСР з 01.09.1975 по 01.07.1979.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 , серед іншого, фактично просить відповідачів - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Пенсійний фонду України вчинити одні й ті самі дії, що є порушенням п.4 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, позивачу слід визначитись із позовною вимогою до кожного із відповідачів, або ж визначитись із колом відповідачів щодо цієї позовної вимоги.

Згідно із ч.3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 зазначеного Закону визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23 листопада 2018 року №2629-VIII встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Згідно із ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

ОСОБА_1 звернуся до суду із двома вимогами немайнового характеру, відтак йому необхідно було сплатити 1536,80 грн. (768,4 х 2 = 1536,80), проте при зверненні до суду із позовною заявою позивач сплатив лише 768,40 грн. судового збору згідно квитанції про сплату судового збору №14214 від 24.04.2019 року, відтак при поданні позовної заяви недотримався вимог ч. 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України та не сплатив судовий збір у встановлених порядку і розмірі.

Також, відповідно до п.11 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, в порушення п.11 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем не зазначено в позовній заяві власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цих самих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім цього, у відповідності до п.5 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Як вбачається із доданих до позовної заяви документів, Головне управління міжнародного співробітництва Пенсійного фонду України відмовило у зарахуванні до страхового стажу позивача період навчання в Пінському ордена трудового Червоного Знамені індустріально-педагогічному технікумі листами №3608/С11 від 10.04.2015 та №5534/С11 від 28.05.2015, відтак позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду.

Згідно із ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 не подано. Проте, у позовній заяві позивач вказує, що строки на спори про призначення і перерахунок пенсії не поширюються.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, зокрема у постанові від 19 березня 2019 року № 806/1952/18, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 164/1904/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017).

Разом з тим, статті 122 та 123 КАС України стосуються виключно вирішення судом питання про прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог.

У постанові Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №201/9987/17(2-а/201/304/2017) зазначено, що застосовуючи строки у соціальній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

З наведеного, суд приходить до висновку, що саме із днем коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав процесуальний закон (ст. 122 КАС України) передбачає початок перебігу строку звернення до суду. Встановлений шестимісячний строк звернення до суду стосується саме цього моменту та не застосовується судом при встановленні строку виплати пенсії за попередні періоди.

Таким чином, нормами Кодексу адміністративного судочинства України визначено загальний шестимісячний строк звернення особи до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, який позивач пропустив.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, процесуального законодавства, тому її слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом:

- конкретизування позовних вимог щодо кожного з відповідачів, або визначитись із колом відповідачів щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідачів зарахувати до страхового стажу період навчання у технікумі;

- зазначення власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цих самих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- доплати судового збору у встановленому законом розмірі на належний рахунок та подання до суду належних доказів такої сплати у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.;

- подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та зазначити підстави для його поновлення.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви до 10 (десяти) днів з моменту вручення даної ухвали.

У випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали окремо від рішення суду не допускається. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Баранюк А.З.

Копія вірна

Суддя Баранюк А.З.