Справа № 463/1790/19
Суддя: Жовнір Г. Б.
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №463/1790/19
Провадження №2-а/463/71/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді - Жовнір Г. Б.

з участю секретаря судового засідання - Прошляк В.-А.П.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Сороки Тараса Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся в суд з позовом про скасування постанови серії НК №524689 від 03 березня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 51 грн. за порушення ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 25 березня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії НК №524689 від 03 березня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимійого неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривні, за порушення правил користування ременями безпеки, в оскаржуваній постанові зазначено,що о 23:35 год. у м.Львів, по вул. Пасічній,29 він керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки, був непристебнутий ременями безпеки п.п.2.3 в ПДР України. Чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП. Вважає дану постанову незаконною, оскільки така не відповідає дійсним обставинам справи, вимогам закону, яким регулюється правила дорожнього руху та є немотивованою і необґрунтованою, оскільки відповідач незаконно провів розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення,не повідомив його про розгляд справи про адміністративне правопорушення і такий проводився у його відсутності, відповідач не надав позивачу можливості надати свої пояснення, а також отримати пояснення свідків, не зазначив у ній докази, які б свідчили про наявність його у діях складу адміністративного правопорушення, не вказав дату, коли відбулось адміністративне правопорушення, фізично не міг встановити факт порушення ч.5 ст.121 КУпАП в темну пору доби та знаходячись позаду автомобіля позивача, не зазначив, який конкретний пункт або підпункт Правил дорожнього руху було порушено позивачем. Вказує, що відповідачем не повно з`ясовано обставини, що мають істотне значення для справи. Винесення постанови без наявностіобов`язкових ознак події, складу адміністративного правопорушення, необхідних та достатніх доказів є грубим порушенням вимог Кодексу України про адміністративні справи та є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Тому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК №524689 від 03 березня 2019 року, оскільки жодних порушень Правил дорожнього руху України він не вчиняв.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали,дали пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просили позов задоволити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що 03 березня 2019 року приблизно о 23:35 год. вона в якості пасажира перебувала в автомобілі позивача марки Audi р.н. НОМЕР_1 . Вони їхали по вул.Пасічній в м.Львові, їх наздогнав автомобіль патрульної поліції, після зупинки автомобіля, вона, інший пасажир та позивач вийшли з автомобіля. На запитання позивача про причину їх зупинки, поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння, позивач на пропозицію поліцейського погодився пройти огляд у відповідному медичному закладі, однак працівник поліції проводити медичний огляд в медичному закладі відмовився. Вказала, що під час руху позивач та пасажири, які їхали в його автомобілі були пристебнутими ременями безпеки, а працівники поліції їхали в автомобілі позаду і не могли бачити чи пристебнутий позивач ременем безпеки.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2 ст. 268 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

А тому суд вважає, у відповідності до вимог ст. 268 КАС України, за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів.

Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №524689 від 03 березня 2019 року (а.с.8) позивач ОСОБА_1 о 23:35 год. у м.Львів, по вул. Пасічній,29 керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки, був непристебнутий ременями безпеки п.п.2.3 в ПДР України. Чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.

Частиною 5 ст. 121 КУпАП передбачено,що адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки.

Позивач оскаржуючи постанову про його притягнення до адміністративної відповідальності вважає її неправомірною, зокрема, з огляду на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідач заперечення позивача не спростував, жодних доказів, які б підтверджували порушення позивачем правил користування ременями безпеки не представлено. Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатись беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. А тому, суд погоджується із доводами позивача в цій частині, про те, що факт скоєння правопорушення належними доказами не доведено.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП відповідач суду не представив, жодних заперечень проти позову на адресу суду не скерував. Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів. Позивач стверджує, що жодних порушень Правил дорожнього руху України він не вчиняв.

Разом з тим, відповідно до положень ст.222 КпАП України, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КпАП України належить до компетенції органів Національної поліції, та розгляд яких від імені органів Національної поліції мають право здійснювати працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Так, дійсно, з врахуванням роз`яснень рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року №596-VIII, внесено зміни в правові норми Кодексу про адміністративні правопорушення, зокрема доповнено ст.258 КпАП України частиною 2, відповідно до якої визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режим.

Крім цього Законом викладено у новій редакції частину 4 названої статті 258 КпАП України, відповідно до якої передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За таких обставин посилання позивача на ті обставини, що відповідачем неправомірно винесено постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до змін у чинному законодавстві у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, уповноваженим працівникам Національної поліції надано право виносити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, розгляд яких віднесено до їх компетенції, на місці скоєння адміністративного правопорушення.

З врахуванням наведеного, суд погоджується із доводами позивача про протиправність постанови серії НК №524689 від 03 березня 2019 року, а тому оскаржувану постанову слід скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 77, 229, 241, 244, 246, 251, 268, 271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

скасувати постанову серії НК №524689 від 03 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 51, 00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач: поліцейський взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Сорока Тарас Андрійович, місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя: Жовнір Г. Б.