Справа № 809/505/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/2648/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Глушка І.В.,

секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя - Лучко О.О.) щодо розподілу судових витрат, постановлену у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську о 11 год. 22 хв. 31 січня 2019 року, в повному обсязі ухвала складена 04 лютого 2019 року, у справі № 809/505/18 за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 429 343,68 грн.,

В С Т А Н О В И В:

21.03.2018 Головне управління ДФС в Івано-Франківській області звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3, просило стягнути з ФОП ОСОБА_3 податковий борг в розмірі 429343,68 грн. в дохід держави.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_3 про розподіл судових втрат та стягнено за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_3 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3200 грн.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що надані відповідачем матеріали, доводять факт понесення нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3200 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року та винести нову, якою в задоволенні заяви відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що розмір витрат на правову допомогу не є обґрунтованим, оскільки при обчисленні витрат на адвокатські послуги не встановлено складності справи, кваліфікації, досвіду та завантаженості адвоката, а також не доведено факту розумної необхідності відповідних судових витрат. Скаржник вказує, що витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, яка правова допомога реально надавались у справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, явку повноважних представників не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 230 КАС України секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи встановлено, що 24.01.2019 судом першої інстанції зареєстрована заява ОСОБА_3 про стягнення (компенсацію) судових витрат, оскільки 18.01.2019 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду позов Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишено без розгляду. Відповідач просила вирішити питання про стягнення (компенсацію) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

До вказаної заяви відповідач додала копії: договору про надання правової допомоги №08/05-2018 від 07.05.2018, додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги №08/05-2018 від 07.05.2018, акт приймання-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 21.01.2019, а також меморіальний ордер №@2PL927487 від 18.01.2019 про оплату послуг з надання правової допомоги на суму 2000 грн. та меморіальний ордер №@2PL331905 від 23.01.2019 на суму 1200 грн.

На підставі поданих документів суд першої інстанції дійшов висновку, що надані відповідачем матеріали, доводять факт понесення нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3200 грн.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною 5 статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 10 статті 139 КАС України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Відповідно до частини 6 статті 143 КАС України у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв'язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Системний аналіз вказаних норм КАС України дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що понесені відповідачем судові витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, у випадку залишення позову без розгляду компенсуються за рахунок коштів, передбачених саме Державним бюджетом України, а не позивачем.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, яким визначено механізм стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011.

Разом з тим, компенсація судових витрат можлива лише на наслідками вирішення публічно-правового спору, тоді як постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 809/505/18 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З врахуванням положень статті 139 КАС України ухвалення такого рішення як направлення справи для продовження розгляду, унеможливлює вирішення питання про розподіл судових витрат. За таких обставин рішення про стягнення на користь відповідача витрат на правову допомогу є передчасним, таке клопотання може бути розглянуто судом першої інстанції в подальшому при вирішенні даного публічно-правового спору.

З огляду на викладене, враховуючи скасування ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 809/505/18 та положення статті 317 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити.

Керуючись статтями 230, 241, 243, 308, 310, 317, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року щодо розподілу судових витрат у справі № 809/505/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_3 про розподіл судових витрат відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
І. В. Глушко
Повне судове рішення складено 08.05.2019