Справа № 580/886/19
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2019-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2019 року справа № 580/886/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про зобов?язання вчинити дії,

встановив:

15 березня 2019 року до суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (18000, м. Черкаси, бул. Шевченка, 307, ), в якій просить:

1) визнати дії відповідача щодо відмови у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи малолітній дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відмови у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи малолітній дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними;

2) зобов?язати відповідача взяти на облік та видати довідку про взяття на облік ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 як внутрішньо переміщену особу та внести відповідні дані до Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у 2017 вона зі своїм чоловіком розпочала процес усиновлення двох сестер. У липні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 отримали свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в яких вони зазначені батьками дітей. У серпні 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про видачу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 довідок внутрішньо переміщених осіб. Відповідач своїм рішенням від 03.09.2018 №2996 відмовив у видачі довідки внутрішньо переміщених осіб на дітей з посиланням на те, що законодавством не передбачено взяття на облік та видача довідок внутрішньо переміщених осіб на усиновлених дітей. Позивач зазначає, що відмовивши у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи на ім?я ОСОБА_3 та ОСОБА_5 порушив законодавство України, фактично розкривши таємницю усиновлення.

Ухвалою судді Тимошенко В.П. від 20.03.2019 відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач 09.04.2019 надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та зазначив, що законодавством України не передбачено взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та видача довідок на усиновлених дітей.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №7101-1773 від 30.06.2015.

05.07.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 отримали свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в яких вони зазначені батьками дітей.

27.08.2018 позивач звернулася до відповідача із заявами про взяття на облік внутрішньо переміщенної особи, а саме малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

03.09.2018 Департамент соціальної політики Черкаської міської ради листом №2996 повідомив ОСОБА_1 про відмову у видачі довідок в зв?язку з тим, що законодавством не передбачено взяття на облік та видача довідок на усиновлених дітей

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 232 Сімейного кодексу України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

З аналізу зазначених норм суд приходить до висновку про рівність прав усиновленої дитини та рідної дитини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення. 2. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно з абз. 3 п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 довідку отримує кожна дитина, в тому числі та, що прибула без супроводження батьків, законного представника, а також дитина, яка народилася у внутрішньо переміщеної особи.

Отже, зазначеним Порядком прямо передбачено отримання статусу ВПО дитиною, яка народилася у внутрішньо переміщеної особи, тобто не проживала в зоні АТО та на тимчасово окупованій території.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що дитина, народжена внутрішньо переміщеною особою, прирівняна в правах з дитиною, яка усиновлена внутрішньо переміщеною особою. При цьому походження усиновленої дитини не має значення для визначення її статуса як ВПО, оскільки вона має такі ж самі права, як і дитина, народжена в сім`ї осіб, які мають статус ВПО.

Відповідно до п. 8 Порядку заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення);

4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.

Суд зазначає, що вказана норма має вичерпний перелік підстав, з яких відповідач має право відмовити у видачі довідки.

Суд звертає увагу, що відмова у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 оформлена у формі листа, а не як того вимагає законодавство України у формі рішення з обов`язковим зазначенням підстав для відмови.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що Департамент соціальної політики Черкаської міської ради відмовляючи у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , діяло не у спосіб та не на підставі чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підстави вище викладеного, суд дійшов висновку що зазначені дії відповідача були здійснені з недотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, а також відповідачем було не дотримано необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо сплати судового збору суд зазначає таке.

В силу положень ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Враховуючи, що ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження у адміністративній справі від 20.03.2019 ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору до прийняття рішення у справі, то оскільки позовні вимоги задоволенні повністю, суд вважає за необхідне стягнути з позивача 768,40 грн судового збору за звернення до суду з даним позовом.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (18000, м. Черкаси, бул. Шевченка, 307, ) щодо відмови у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи малолітній дитині ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та відмови у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи малолітній дитині ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними.

Зобов?язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради (18000, м. Черкаси, бул. Шевченка, 307, ) взяти на облік та видати довідку про взяття на облік ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 як внутрішньо переміщену особу та внести відповідні дані до Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Черкаського окружного адміністративного суду (р/р №4028, отримувач - УДКСУ у м. Черкасах Черкаської області, код отримувача 38031150, МФО 899998) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок.

Стягнути з бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (18005, м. Черкаси, бул. Шевченка, 307, ідентифікаційний код 37853109) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 11.05.2019.

Суддя В.П. Тимошенко