Справа № 560/1080/19
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1080/19
РІШЕННЯ

іменем України

10 травня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом від 09.04.2019, в якому просить: 1) визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, які полягають у незаконному зменшенні з 01.01.2019 розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання від суддівської винагороди працюючого судді з 90% до 86% та у неврахуванні матеріальної допомоги на оздоровлення при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку із зміною з 04.12.2018 та з 01.01.2019 розміру складових суддівської винагороди працюючого судді та при подальшому нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з березня 2019 року; 2) зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області утриматися від таких дій (зменшення розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання з 90 % до 86% та неврахування матеріальної допомоги на оздоровлення) при нарахуванні та перерахунках щомісячного довічного грошового утримання; 3) визнати протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яка полягає: - у не проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 04 по 31.12.2018 у зв`язку із зміною суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області на підставі Рішення КС України від 04.12.2018; - у не проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01 по 31.01.2019 у зв`язку із зміною з 01.01.2019 суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 №2629-УІІІ; - у не проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.01.2019 у зв`язку із зміною суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області на підставі Рішення КС України від 04.12.2018 саме з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та виходячи з 90% суддівської винагороди судді; - у не проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.02.2019 у зв`язку із зміною суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 №2629-VIII, саме з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та виходячи з 90% суддівської винагороди судді; - у не нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання за березень 2019 року саме з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та виходячи з 90% суддівської винагороди судді; 4) зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області: - провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 04 по 31.12.2018 у зв`язку із зміною суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області на підставі Рішення КС України від 04.12.2018; - провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01 по 31.01.2019 у зв`язку із зміною з 01.01.2019 суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 №2629-VIII; - провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.01.2019 у зв`язку із зміною суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області на підставі Рішення КС України від 04.12.2018 саме з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та виходячи з 90% суддівської винагороди судді; - провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.02.2019 у зв`язку із зміною суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 №2629-VIII саме з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та виходячи з 90% суддівської винагороди судді; - провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за березень 2019 року саме з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та виходячи з 90% суддівської винагороди судді; 5) стягнути з головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на його користь 5000 (п`ять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказує про те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 основного щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, з розрахунку 90% від грошового утримання судді. Доводи відповідача з посиланням на те, що відповідно ст.135 Закону від 02.06.2016 №1402-VIII матеріальна допомога не є складовою суддівської винагороди, суперечать і законодавству, і висновкам Верховного Суду постанові від 18.12.2018 у справі №816/301/16. Також вказує, що перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має бути проведений саме з дати зміни складових суддівської винагороди працюючого судді, а не з 01 число місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди.

Ухвалою суду від 10.04.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (арк. спр.2).

Згідно з ухвалою від 26.04.2019 залишено без задоволення клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін (арк. спр. 131-132 ).

26.04.2018 до суду поступив відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи. Відповідно до вимог статей 2, 5, 168 КАС України в порядку адміністративного судочинства захисту підлягають тільки порушені права, а не ті, які можуть бути порушені у майбутньому. Матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, тому підстави для зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням допомоги на оздоровлення відсутні. Пунктом 4 розділу 2 Порядку від 25.01.2008 року № 3-1 передбачено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює (арк. спр. 124-127).

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, так і заперечень, та оцінивши докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Повноваження позивача, як судді припинилися з дня набрання чинності постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року №1515-VІІІ "Про звільнення суддів", якою позивач був звільнений з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку (арк. спр. 49-59).

Згідно розрахунку стажу роботи судді Апеляційного суду Хмельницької області ОСОБА_1 ., стаж роботи станом на 16.09.2016 становить 30 років 11 місяців 05 днів та складається з наступних періодів: 1) з 31.10.1979 по 26.04.1980 строкова служба у збройних силах; 2) з 26.04.2980 по 21.11.1981 строкова військова служба на території Демократичної Республіки Афганістан (даний запис внесено на підставі постанови Хмельницького міськрайонного суду від 21.08.2006 та ухвали Вищого адміністративного суду України від 07.04.2009); 3) з 01.09.1986 по 30.06.1990 навчання в Харківському юридичному інституті; 4) з 05.01.1993 по 11.02.2003 народний суддя Кам`янець-Подільського міського народного суду; 5) з 12.02.2003 по 16.09.2016 суддя Апеляційного суду Хмельницької області (арк. спр. 21).

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 21.08.2006 у справі №686/23330/16-а, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 квітня 2009 року, зобов`язано Апеляційний суд Хмельницької області та Державну судову адміністрацію України призначити та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання, починаючи з 27.11.2005 року з урахуванням проходження служби і участі в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан з 26.04.1980 року по 21.11.1981 року, зарахувавши один місяць служби за три. У вказаному рішенні зазначено, зокрема, що період служби позивача в ДРА з 26.04.1980 року по 21.11.1981 року включно має бути зарахований до стажу роботи (арк. спр. 13-18).

Згідно з постановою Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2017 у справі №686/23330/16-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017, визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому №3200 від 23.09.2016 року в частині призначення ОСОБА_1 основного щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 % грошового утримання судді, та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 основного щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, з розрахунку 90% від грошового утримання судді, та виплатити йому різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання. Вказаним судовим рішенням встановлено, зокрема, що відповідач мав визначити розмір щомісячного грошового утримання позивачеві, виходячи не з 86%, а з 90% його грошового утримання як судді (арк. спр. 72-75).

21.12.2018 Апеляційним судом Хмельницької області видано довідку за №06-262/18 про те, що станом на 04 грудня 2018 року суддівська винагорода, яка враховується при призначені/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 46516,80 грн., у тому числі: посадовий оклад - 29073,00 грн.; доплата за вислугу років (60%) - 17443,80 грн., і того ж дня позивач подав до ГУ ПФ України в Хмельницькій області заяву, у якій просив провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (арк. спр. 102, та його зворот).

Рішенням №72 від 15.01.2019 призначено позивачу з 01.01.2019 основний розмір пенсії в сумі 40378,70 грн., що становить 86% від заробітку 46516,80 грн. (арк. спр. 103, зворот).

22.01.2019 Апеляційним судом Хмельницької області видано довідку за №06-142/19 про те, що станом на 01 січня 2019 року суддівська винагорода, яка враховується при призначені/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 50715,20 грн., у тому числі: посадовий оклад - 31697,00 грн.; доплата за вислугу років (60%) - 19018,20 грн., а 23.01.2019 позивач подав до ГУ ПФ України в Хмельницькій області заяву, у якій просив провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (арк. спр. 107, та його зворот).

Рішенням №72 від 31.01.2019 призначено позивачу з 01.02.2019 основний розмір пенсії в сумі 43615,07 грн., що становить 86% від заробітку 50715,20 грн. (арк. спр. 108, зворот).

30.01.2019 Апеляційним судом Хмельницької області видано довідки за №06-42/19 та №06-43/19 про те, що з 04 грудня 2018 року допомога на оздоровлення, яка виплачується судді при наданні відпустки в розмірі посадового окладу, становить 29073,00 грн., а її місячна частка - 2422,75 грн., з 01 січня 2019 року допомога на оздоровлення, яка виплачується судді при наданні відпустки в розмірі посадового окладу, становить 31697,00 грн., а її місячна частка - 2641,42 грн. (арк. спр. 112, та його зворот).

Листом від 25.02.2019 за №254/В-8 відповідач повідомив, що в порядку адміністративного судочинства захисту підлягають тільки порушені права, а не ті, які можуть бути порушені у майбутньому. Згідно трудової книжки стаж роботи на посаді судді становить 23 роки 8 місяців 13 днів (з 05.01.1993 по 16.09.2016). Тому, при здійсненні перерахунків з 01.01.2019 та з 01.02.2019 щомісячне довічне грошове утримання визначено у розмірі 86 % суддівської винагороди, що відповідає 23 рокам стажу на посаді судді. Відсутні і підстави для врахування матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідок, виданих Апеляційним судом Хмельницької області від 30.01.2019 року №06-43/19, №06-42/19. З 01.01.2019 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням довідки, виданої Апеляційним судом Хмельницької області від 21.12.2018 року № 06-262/18 (арк. спр. 27).

Згідно з листом від 07.03.2019 за №545/В-8 відповідач повідомив, що в зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та підвищенням посадових окладів суддів проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.02.2019 року з урахуванням довідки, виданої Апеляційним судом Хмельницької області від 22.01.2019 року № 06-14/19 (арк. спр. 29).

Довідкою ГУ ПФУ в Хмельницькій області №7068/04 від 12.03.2019 також стверджено, що ОСОБА_1 виплачено щомісячне довічне грошове утримання у грудні 2018 року, виходячи з розміру 90% суддівської винагороди, у січні-березні 2019 року - виходячи з розміру 86% суддівської винагороди (арк. спр. 30).

Суд враховує, що згідно з ч.4 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 4 Розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою Пенсійного Фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, в редакції, чинній з 16.06.2017 (далі - Порядок №3-1), визначено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Згідно із пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №3-1 до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Таким чином, у зв`язку із зміною складових суддівської винагороди раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання позивача як судді у відставці підлягає перерахунку.

При визначенні дати перерахунку необхідно керуватися пунктом 4 Порядку №3-1 відповідно до якого перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, тому суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу має проводитися з того ж дня, коли відбулась зміна суддівської винагороди.

Посилання позивача на ч.2 ст.27 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року №2136-VIII (згідно якої перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми винагороди судді з дня виникнення права на відповідний перерахунок) є безпідставними, оскільки вказаний закон визначає статус суддів Конституційного Суду України, до яких не відноситься позивач.

Зазначення позивачем висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24.03.2015 у справі №21-584а14, згідно якого у разі зміни (у напрямі збільшення) вказаної винагороди, у судді, який вийшов у відставку, з`являється право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, також не підтверджує необхідності здійснення перерахунку саме з дати виникнення права на це. Крім того, у постановах Верховного Суду від 20 грудня 2018 року по справі №243/6453/17, від 28 лютого 2019 року по справі №686/6637/17, від 26 березня 2019 року по справі №720/454/17 та від 10 квітня 2019 року по справі № 607/7492/17 не застосовано п.4 р.2 Порядку №3-1, оскільки вказана норма (щодо проведення перерахунку щомісячного довічного утримання з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди) не діяла на час подання позивачем у вказаних справах заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (набула чинності з 16 червня 2017 року).

Отже, п.4 р.2 Порядку №3-1 не суперечить ч.4 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII (оскільки вказана норма Закону не містить вказівки про дату проведення перерахунку). Також, безпідставними є доводи позивача про необхідність застосування приписів ч.2 ст.27 Закону України "Про Конституційний Суд України" як аналогії закону відповідно до ч.6 ст.7 КАС України, оскільки вказівка у вказаній нормі КАС України про "відсутність закону" не може зводитися виключно до посилань на закони у буквальному розумінні. Це визначення слід насамперед тлумачити як наявність певної підстави в національному законодавстві, якою в даному випадку є норма п.4 р.2 Порядку №3-1.

Таким чином, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 21.12.2018 правомірно був здійснений з 01.01.2019, а перерахунок на підставі довідки від 22.01.2019 - з 01.02.2019, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахунку з більш раннього часу не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача щодо неврахування матеріальної допомоги на оздоровлення при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Аналогічне правове регулювання закріплено в ст.135 Закону України від 2 червня 2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", який набрав чинності 30 вересня 2016 року.

Отже, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Відтак, відсутні правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

Аналогічна правова позиція неодноразово вказувалась у постановах Верховного Суду, зокрема, у постановах від 25 квітня 2018 року по справі №333/4196/17(2-а/333/221/17), від 18 липня 2018 року по справі № 638/12151/17, від 09 листопада 2018 року по справі №730/567/17, від 20 грудня 2018 року по справі №159/1942/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.12.2018 у справі №816/301/16, є помилковими, оскільки не стосуються спірних правовідносин, так як у вказаній справі висновки стосувались того, що у разі встановлення судом наявності підстав для здійснення перерахунку сум, які входять до складових заробітної плати, перерахунку підлягають також суми, які були обраховані на основі зазначених вище складових; виплати заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань взаємозалежні від заробітної плати судді.

Щодо посилання позивача на обов`язковість виконання всіма органами державної влади постанови Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2017 у справі №686/23330/16-а (яка набрала законної сили), в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання саме з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас, згідно з ч.7 ст.78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

На думку суду, позивач помилково ототожнив обставини, які встановлені судовим рішенням у справі №686/23330/16-а, із правовою оцінкою, наданою судом певному факту при розгляді іншої справи, та не врахував, що приписами ч.7 ст.78 КАС України прямо зазначено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Отже, правова оцінка, надана правомірності неврахування матеріальної допомоги на оздоровлення для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в судовому рішенні у справі у справі №686/23330/16-а, не є преюдиціальною для суду у даній адміністративній справі.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року по справі №800/448/15 також зазначив, що суд може відійти від наданої судами в межах розгляду іншої справи правової оцінки певних юридичних фактів, які мають значення для прийняття рішення.

Отже, з урахуванням вказаних вище правових позицій Верховного Суду, відсутні правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо зменшення відповідачем з 01.01.2019 відсотку грошового утримання від заробітку з 90% до 86%, суд зазначає наступне.

Протоколом управління ПФУ у м. Хмельницькому №3200 від 23.09.2016 було визначено позивачу довічне грошове утримання в розмірі 86% від заробітку (арк. спр. 36).

Як зазначалось, постановою Хмельницького міськрайонного суду від 21.08.2006 у справі №686/23330/16-а встановлено, що період служби позивача в ДРА з 26.04.1980 року по 21.11.1981 року має бути зарахований до стажу роботи, а постановою Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2017 у справі №686/23330/16-а зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 основного щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку 90% від грошового утримання судді.

Таким чином, судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено право ОСОБА_1 на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від суддівської винагороди, враховуючи необхідність зарахування до стажу роботи військової служби.

На виконання рішення суду у справі №686/23330/16-а пенсійним органом було проведено розрахунок стажу позивача та прийнято, зокрема, розпорядженням №891472 від 28.02.2017, в якому визначено довічне грошове утримання в розмірі 90% від заробітку (звороти арк. спр. 76-77).

У листі відповідача від 25.02.2019 за №254/В-8 вказано, що при здійсненні перерахунків з 01.01.2019 та з 01.02.2019 щомісячне довічне грошове утримання визначено у розмірі 86 % суддівської винагороди, що відповідає 23 рокам стажу на посаді судді (з 05.01.1993 по 16.09.2016).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч.7 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Отже, відповідачем первинно було призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% від суми суддівської винагороди, і в подальшому рішення про зменшення такого розміру до 86 % ні судом, ні відповідачем не приймалось, а тому у ГУ ПФУ у Хмельницькій області не було підстав здійснювати з 01.01.2019 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача із зменшенням відсоткового розміру, без будь-яких для цього підстав. Це підтверджує також і факт відсутності прийняття відповідачем рішення щодо цього, у якому були б зазначені підстави неврахування часу проходження позивачем військової служби до стажу роботи. Більше цього, з 01.01.2019 відповідач виплачує ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання з розрахунку 86% від грошового утримання судді, ігноруючи рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2017 у справі №686/23330/16-а, яке набрало законної сили, чим грубо і системно порушує права позивача і законодавство.

Враховуючи зазначене, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зменшення позивачу з 01.01.2019 розміру суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, з 90% до 86%, є протиправними.

Водночас, позивач також просить визнати протиправною бездіяльність щодо непроведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з 90% суддівської винагороди.

У постанові Верховного Суду від 19.03.2018 по справі № 9901/414/18 зазначено, що під діями суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти активну поведінку, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних чи юридичних осіб. В той же час, під бездіяльністю розуміється пасивна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка також може вплинути на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичних та юридичних осіб. При цьому така бездіяльність призвела або могла призвести до певних негативних наслідків для громадянина чи юридичної особи і за своїм призначенням спрямована на зміну юридичного та фактичного стану цих осіб.

Порушення прав та інтересів позивача виникло внаслідок зменшення відсоткового розміру суддівської винагороди, тобто внаслідок вчинення відповідачем дій, а не бездіяльності. Тому в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача в цій частині слід відмовити.

При цьому суд звертає увагу на те, що позивач просить зобов`язати відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2019, виходячи з 90% суддівської винагороди, на що суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи вказані норми, суд вважає, що з метою ефективного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача не лише провести перерахунок, а й виплатити з 01.01.2019 щомісячне довічне грошове утримання, виходячи з 90% суддівської винагороди, з урахуванням проведених виплат.

Що стосується вимог позивача в частині зобов`язання відповідача утриматися при нарахуванні та перерахунках щомісячного довічного грошового утримання таких дій, як зменшення розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання з 90% до 86% та неврахування матеріальної допомоги на оздоровлення, суд зазначає наступне.

КАС України не встановлює можливості захисту порушених прав та інтересів осіб на майбутнє, а судове рішення не повинно містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та про зобов`язання відповідача вчинити чи утриматись від вчинення певних дій на майбутнє.

Отже, такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, а тому суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє.

Вказані правові позиції містяться, зокрема, в постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 167/592/17, від 31 липня 2018 року по справі №348/9/17, від 23 жовтня 2018 року по справі №344/4560/17, від 14 лютого 2019 року по справі №362/7962/15-а.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1-3 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.3,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, позивач повинен довести зазначені обставини належними, допустимими та достовірними доказами.

Позивач не надав суду доказів спричинення моральної шкоди, обґрунтування її розміру, а тільки констатує у позові її спричинення, тому ним не доведено завдання йому такої, наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та душевними стражданнями, приниження честі та гідності, а відтак підстави для її стягнення у розмірі 5000 гривень відсутні.

Аналогічна правова позиція вказана, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року по справі №554/9740/16-а, від 22 грудня 2018 року по справі №826/23650/15.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд, з урахуванням вказаних правових позицій Верховного Суду, дійшов висновку, що позивач частково довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону при проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2019, виходячи з розміру 86% суддівської винагороди, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов задовольняється частково.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.01.2019 розміру суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, з 90% до 86%.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.01.2019 щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з 90% суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10 травня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м.Хмельницький, Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя А.І. Петричкович