Справа № 826/16461/17
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на проголошене о 13 годині 10 хвилин рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2019 року, повний текст якого складено 22 січня 2019 року, у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у подальшому замінене на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Позивач, ГУ ПФ в м. Києві), звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (далі - Відповідач, ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз») про стягнення заборгованості у розмірі 5 725,58 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.2019 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що з наявних у матеріалах справи документів вбачається заборгованість ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 5 725,58 грн., а відтак, за умови наявності доказів направлення на адресу Відповідача розрахунків таких витрат та документів, що підтверджують пільговий стаж особи на підприємстві, позовні вимоги є обґрунтованими.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нову постанови, якою адміністративний позов залишити без розгляду. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції прийнято рішення на підставі неналежних доказів, адже надані ГУ ПФ в м. Києві документи були завірені представником Решетилівського сектору обслуговування громадян Решетилівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, тобто особою, яка не є учасником справи. Крім того, вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що у матеріалах справи відсутні докази направлення на адресу Відповідача повідомлення про розмір сум до відшкодування на 2017 рік з відповідними розрахунками, оскільки приписи чинного законодавства вимагають здійснювати направлення таких документи рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відсутність таких розрахунків, як наголошує Апелянт, свідчить про відсутність у нього обов`язку забезпечувати відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій.

Після усунення визначених в ухвалі від 18.03.2019 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 08.05.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФ в м. Києві просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає про безпідставність твердження Апелянта про відсутність доказів наявності страхового стажу у ОСОБА_1 , оскільки вони спростовується наявними у матеріалах справи документами. Крім того, вказує на помилковість позиції ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» про обов`язок ГУ ПФ в м. Києві здійснювати направлення повідомлення про розрахунок суми відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій виключно рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Протокольною ухвалою від 08.05.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Відповідача про витребування доказів.

У судовому засіданні представник Відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції, ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» зареєстроване у ГУ ПФ в м. Києві та є платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, матеріали справи свідчать, що на обліку в органах Пенсійного фонду України перебуває ОСОБА_1 , який отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену відповідно до пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 124-125).

При цьому розрахунок фактичних витрат на виплати та доставку пенсій, призначених відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за жовтень 2017 року (а.с. 9) і листопад 2017 року (а.с. 13) разом із супровідними листами від 09.10.2017 року №57503/10 (а.с. 8) та від 10.11.2017 року №63394/10 (а.с. 12) направлялися на адресу Відповідача 12.10.2017 року (а.с. 10-11) та 16.11.2017 року (а.с. 14-16) відповідно.

Отже, як зазначено судом першої інстанції, заборгованість Відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список № 2) за період жовтень - листопад 2017 року складає 5 725,58 грн. (а.с. 7).

Враховуючи, що на момент розгляду справи вказана заборгованість сплачена ТОВ «АФ «Україна» не була, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.

Порядок компенсації витрат на виплату і доставку пільгових пенсій Пенсійному Фонду України визначено у Прикінцевих положеннях Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом питання про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пунктів «б»-«з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», було врегульовано Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до положень якого Відповідач входив до переліку платників збору на обов`язкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Абзацом 3 пункту 1 статті 4 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено ставку на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам відповідно до п.п. «б»-«з» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком № 1 та списком № 2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов`язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом України після 1 січня 2004 року, не пов`язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.12.2013 року у справі №21-453а13 та у подальшому підтримана Верховним Судом, зокрема, у постанові від 14.02.2019 року у справі № 815/1179/17.

При цьому посилання ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» на те, що належними і допустимими доказами не підтверджується факт призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах саме за період роботи на підприємстві ДАК «Чорноморнафтогаз», суд апеляційної інстанції вважає безпідставним з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту копій трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 13.07.1977 року (а.с. 139-142), розрахунку стажу останнього у пенсійній справі №128222 (а.с. 143), історичної довідки ДАК «Чорноморнафтогаз» (а.с. 126) та довідки ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 10.09.2013 року №35/06-1410-исх (а.с. 127), стаж роботи вказаної особи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, складає 15 років 7 місяців 15 днів, з яких 100% такого стажу набуто на підприємстві ВО «Чорноморнактогазпром», у подальшому перейменованого у Державне виробниче підприємство з видобування та транспортування нафти й газу «Чорноморнафтогаз», яке, у свою чергу перетворене у Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», що у подальшому перейменовано у ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз».

Таким чином, Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2, ОСОБА_1 Твердження Апелянта про те, що надані ГУ ПФ в м. Києві документи не можуть вважатися належними і допустимими доказами з огляду на те, що їх не було завірено в установленому законом порядку, судовою колегією оцінюється критично, оскільки дані документи були засвідчені завідувачем сектору Решетилівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області ОСОБА_3 ., якій відповідні повноваження надані п. 4.1.8 Положення про Решетилівський сектор обслуговування громадян Решетилівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, затвердженого наказом Решетилівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 16.05.2017 року №70 (а.с. 128-133).

Крім того, судовою колегією враховується, що Порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі - Інструкція).

Згідно п. 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктом 6.2 Інструкції передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Відповідно до п. 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (п. 6.5 Інструкції).

Згідно абз. 1 п. 6.8 Інструкції у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона «Крим»). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період жовтень - листопад 2017 року були направлені Відповідачу 12.10.2017 року та 16.11.2017 року відповідно, а також 13.01.2017 року (а.с. 94-96). Доказів оскарження визначених у вказаних розрахунках сум ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» не надано.

При цьому, надаючи оцінку посиланню Апелянта на те, що відповідні розрахунки повинні бути направлені виключно рекомендованим листом з повідомленням про вручення, як це передбачено п. 6.4 Інструкції, судовою колегією оцінюється критично, оскільки згадана вище норм пункту 6.4 Інструкції відповідних приписів не містить.

Відповідно до п. 6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Виходячи зі змісту вказаних норм законодавства підставою для відшкодування підприємством органам Фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, платіж підприємства за виплачену та доставлену пенсію є щомісячним платежем.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення суми заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій виникає у Позивача з 25-го числа кожного місяця, за який останній просить стягнути заборгованість.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

При цьому, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що викладена у прохальній частині апеляційної скарги вимога ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» про ухвалення нової постанови, якою адміністративний позов залишити без розгляду, не містить жодних обґрунтувань, у той час як у ході апеляційного перегляду судовою колегією не було встановлено обставин, наявність яких дає підстави стверджувати про можливість скасування рішення суду та залишення позовної заяви без розгляду.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 08» травня 2019 року.