Справа № 813/1790/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/2555/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Глушка І.В., Коваля Р.Й.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року (головуючий суддя Кухар Н.А., м.Львів, повний текст складено 10.08.2018) по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до головного управління Держпраці у Львівській області про визнання незаконними і скасування постанов про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до головного управління Держпраці у Львівській області в якому просив визнати незаконними і скасувати постанови відповідача про накладення штрафу №13/01/127/2406-495 від 07.11.2017 у розмірі 480 000,00 грн та № 13/01/127/2406-494 від 07.11.2017 у розмірі 32 000,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вража його незаконним, необґрунтованим, тому просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року скасувати та прийняти нове яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що 07 листопада 2017 року Головним управлінням Держпраці у Львівській області, за наслідками проведеної перевірки, на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, винесено постанову № 13/01/127/2406-495 про накладення на ФОП ОСОБА_1, штрафу у розмірі 480 000,00 грн.

Із змісту зазначеної постанови випливає, що підставою для її винесення послугували встановлені в акті перевірки порушення апелянтом, вимог ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України, які полягають у наступному.

Так, як вбачається з постанови № 13/01/127/2406-495, у результаті виходу інспектора на місце здійснення господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_4 (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_4»), виявлено дві особи за виконанням трудової функції (безпосередній продаж товарів покупцям), а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Також інспекторами виявлено, що за адресою: АДРЕСА_4, без належного оформлення трудових відносин, працює продавцем ОСОБА_4

На підтвердження викладеного відповідач посилається на фото долучені до матеріалів інспекційного відвідування, усні пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що виконання ними трудової функції відбувається в порядку проходження ними стажування на посаду продавця, а також на письмові пояснення ОСОБА_4 про те, що вона працює на посаді продавця та стажує на посаду продавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Крім цього, з вказаної постанови № 13/01/127/2406-495 вбачається, що у результаті виходу інспектора на місце здійснення господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_5 (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_4»), також виявлено дві особи за виконанням трудової функції (безпосередній продаж товарів покупцям), а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

На підтвердження викладеного відповідач, як і в попередньому випадку, посилається на фото долучені до матеріалів інспекційного відвідування, а також на письмові пояснення ОСОБА_6 про те, що вона працює на посаді продавця та на письмові пояснення ОСОБА_5 про те, що вона проходить стажування.

Також, на підтвердження вини, відповідач посилається на:

- наказ № 18/10/17 від 18 жовтня 2018 року про прийняття на посаду продавця ОСОБА_4 з 19 жовтня 2017 року;

- наказ № 17/10/17 від 17 жовтня 2017 року про прийнято на роботу ОСОБА_6 на посаду продавця з 19 жовтня 2017 року;

- наказ № 16/10/17 від 16 жовтня 2017 року про прийняття на роботу ОСОБА_7 на посаду продавця з 19 жовтня 2017 року.

Все викладене у постанові № 13/01/127/2406-495 від 07 листопада 2017 року було повністю та беззастережно прийняте судом першої інстанції до уваги та покладене в основу оскаржуваного рішення. При цьому, суд першої інстанції дійшов до висновку, що постанова про накладення штрафу № 13/01/127/2406-495 від 07 листопада 2017 року відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції повністю прийняв позицію відповідача при цьому зігнорував аргументи наведені у позовній заяві та наведені представником у відповіді на відзив відповідача і їм не було надано жодної оцінки.

Зокрема, у відповідності до ст. 29 КЗпП України, до початку роботи власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

При цьому апелянт стверджує, що ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_2 у магазині за адресою: АДРЕСА_4, ні 18 жовтня 2017 року, ні в будь-який інший день, жодних трудових функцій не виконували і не могли виконувати. Вказані особи мали намір влаштуватися роботу і, виходячи з вимог ст.29 КЗпП України, перебували у магазині виключно з метою ознайомлення з роботою магазину, тобто в цілях стажування. При цьому, суду першої інстанції зверталося увагу на те, що суть цього стажування зводилася якраз до того, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2, з метою ознайомлення з умовами праці та з обовязками продавця магазину, просто спостерігали за роботою продавця, а саме: як слід обслуговувати покупців, як працювати з касовим апаратом, вивчали місце знаходження товару у магазині тощо. Жодної допомоги продавцю вони не надавали і жодним особам нічого не продавали.

Те що вказані особи саме стажувалися, підтверджується і наданою відповідачем копією пояснень ОСОБА_4, яка ствердила, що стажувала ОСОБА_3 і ОСОБА_2, а також наданою відповідачем копією пояснень представника ФОП ОСОБА_1 - Цигилик О.С., що також стверджувала про стажування. При цьому жодним законом не заборонено особам знаходитися у приміщенні магазину та, з дозволу власника, спостерігати за його роботою і апелянт вважає, що це єдиний спосіб ознайомити майбутнього працівника з його майбутніми трудовими обовязками і зясувати, чи підходить ця робота йому.

Якщо ж накладати штраф лише за те, що він дав дозвіл спостерігати за роботою магазину потенційним працівникам, то з таким самим успіхом, наприклад, можна накласти штраф і на суд, за те, що в залі суду присутній глядач, який, не будучи оформленим на роботу у суді та не будучи стороною у справі, з тих чи інших причин спостерігає за роботою суду.

Що стосується доданих відповідачем до відзиву фотографій, які, на його думку підтверджують факт виконання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 трудових функцій, то вони не доводять абсолютно нічого.

Так, з цих фотографій взагалі не зрозуміло, ні де вони були відзняті, ні коли вини були відзняті, ні кого на них зображено, тай взагалі, незрозуміло який стосунок вони мають до ФОП ОСОБА_1 Таким чином, надані відповідачем фотографії є неналежним доказом, оскільки не містять жодної інформації щодо предмету доказування.

Безпідставним є посилання відповідача на усні пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про те, що вони виконували трудові функції, оскільки відсутні будь-які докази, які б підтвердили, що останніми дійсно надавалися такі пояснення.

Одночасно апелянт зазначає, що відповідачем не представлено жодних інших доказів, які б підтверджували факт виконання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 трудових функцій у магазині ФОП ОСОБА_1, що означає, що відповідач не довів правомірність своєї постанови. А у відповідності до ч.2 ст.11 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічною є ситуація і з ОСОБА_5, яка проходила стажування у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_4», що знаходиться у АДРЕСА_5. Вказана особа жодних трудових функцій у магазині не здійснювала, а лише проходила стажування, яке, як і в попередньому випадку, зводилася до того, що ОСОБА_5, з метою ознайомлення з умовами праці та з обовязками продавця магазину, просто спостерігала за роботою продавця, а саме, як слід обслуговувати покупців, як працювати з касовим апаратом, вивчала місце знаходження товару у магазині тощо. Жодної допомоги продавцю вона не надавали і жодним особам нічого не продавали. Зазначене підтверджується і наданими відповідачем копіями пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також тим, що ОСОБА_5 була оформлена на роботу.

Що стосується посилання відповідача на фотографії додані до відзиву, то, як і в попередньому випадку, вони жодним чином не доводять факту виконання ОСОБА_5 трудових функцій, оскільки з них не можливо зрозуміти, ні де вони були відзняті, ні коли вони були відзняті, ні кого на них зображено, тай взагалі, незрозуміло який стосунок вони мають до ФОП ОСОБА_1, що означає, що., вони, як і в попередньому випадку, є неналежним доказом, оскільки не містять, жодної інформації щодо предмету доказування. Таким чином, відповідач, будучи зобовязаним доводити правомірність своїх дій, інших доказів щодо виконання трудової функції ОСОБА_5 не надав.

Виходячи з наведеного, апелянт вважає, що відповідач не представив суду першої інстанції доказів того, що ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 були фактично допущені до роботи без оформлення трудового договору (контракту), що означає, що відсутні підстави вважати, що він вчинив правопорушення передбачене абз. 2 ч.2 сг. 265 КЗпП України.

Щодо постанови Головною управління Держнраді у Львівській області № 13/01/127/2406-494 від 07 листопада 2017 року про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 32 000,00 грн. на підставі абз. 4 ч.2 ст.265 КЗпП України, то апелянт вважає, що суд першої інстанції також неналежним чином врахував доводи позовної заяви і безпідставно відмовив у її скасуванні.

Не звернув суд першої інстанції уваги і на те, що апелянт був позбавлений можливості захищати свої права при винесенні 07 листопада 2017 року оскаржуваних постанов, оскільки своєчасно не був повідомленим відповідачем про час та місце розгляду справи.

Так, доводячи правомірність своїх дій, відповідач надав, список кореспонденції відправленої 01 листопада 2017 року. У цьому списку дійсно зазначено, що на адресу ФОП ОСОБА_1 направлявся рекомендований лист № 528, однак цей лист вручено лише 15 листопада 2017 року, тобто вже після розгляду питання про накладення штрафів. Вказане підтверджується роздруківкою з сайту ДП «Укрпошта», яку було надано до матеріалів справи

Таким чином, відповідачем виносилися оскаржувані постанови без повідомлення, у звязку з чим апелянт був позбавлений можливості пояснити ситуацію представникам відповідача та наводити свої факти.

У відзиві головне управління Держпраці у Львівській області просило рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно ч. 4 ст 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління Держпраці у Львівській області від 18.10.2017 № 1554-П інспектору праці - головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно правових актів у м. Львові Веліахмедову Б.З., та інспектору праці - головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість населення та інших нормативно правових актів у м. Львові Панчак Л.Є., та Довгун І.І., на підставі пп.6 п.5 Порядку за листом ГУ ДФС у Львівській області від 11.10.2017 № 5674/9/13-01-13-06-11 визначено в термін з 18.10.2017 по 19.10.2017 провести інспекційне відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, тривалості робочого часу, відпочинку, оплати праці у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1: АДРЕСА_1; фактична адреса: АДРЕСА_4; АДРЕСА_6, АДРЕСА_5.

18.10.2017 для здійснення інспекційного відвідування у фізичної особи підприємця ОСОБА_1 Головним управлінням Держпраці у Львівській області було видано направлення № 1519 на здійснення інспекційного відвідування у період з 18.10.2017 по 19.10.2017. За результатами такого інспекційного відвідування відповідачем складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 13-01-127-2406.

Відповідно до зазначеного акту перевірки, ГУ Держпраці у Львівській області встановлено наступні порушення позивачем:

- ч. 1 та 3 ст.24 КЗпП України, фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, працівники допущені до роботи без укладення трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого органу, та без повідомлення територіального органу ДФС про прийняття працівників на роботу, що передбачено постановою КМУ № 413;

- ч.6 ст.95КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», згідно наданого штатного розпису від 31.12.2017, що вводиться в дію з 01.01.2017 ОСОБА_8., на посаді продавця встановлений оклад 3200 грн. Згідно наданого штатного розпису від 30.06.2017, що вводиться в дію з 01.07.2017 ОСОБА_8., на посаді продавця встановлений оклад 3300 грн. При огляді наданої розрахункової платіжної відомості № НЗП 000006, що підтверджує виплату заробітної плати ОСОБА_8., за червень 2017 року встановлено, що не проведено донарахування та оплати індексації даному працівникові за червень 2017 року;

- ч. 1 ст.115 КЗпП України, ч. 1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», при огляді розрахунково-платіжних відомостей, що підтверджують виплату заробітної плати працівнику ОСОБА_8., в період вересень 2016 вересень 2017 року встановлено, що виплата заробітної плати за зазначений період часу проводилася одноразово.

07.11.2017 перший заступник начальника ГУ Держпраці у Львівській області Грицак О.О., на підставі акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування прийняла постанову № 13/01/127/2406-495 про накладення на ФО-П ОСОБА_1, штрафу у розмірі 480 000 гривень та № 13/01/127/2406-494 про накладення на ФОП ОСОБА_1, штрафу у розмірі 32 000 гривень.

ГУ Держпраці у Львівській області надіслало позивачу листа за № 11106/2/11-30, в якому було повідомлено, позивача про те, що розгляд справи відбудеться 07.11.2017 о 11:30 год., в приміщенні Головного управління Держпраці у Львівській області за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича,8, 7 поверх, приймальня керівника.

Відмовляючи у задоволенні позов них вимог суд першої інстанції виходив з того, що згідно змісту зазначеної постанови випливає, що підставою для її винесення послугували встановлені в акті перевірки порушення вимог частини 1 та частини 3 ст.24 КЗпП України, фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 На виконання листа ГУ ДФС у Львівській області від 11.10.2017 № 5674/9/13-01-13-06-11 щодо можливих порушень законодавства про працю в частині укладення трудових відносин з працівниками у фізичної-особи підприємця ОСОБА_1. Головним управління Держпраці у Львівській області видано наказ від 18.10.2017 №1554-П, на підставі якого інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_1, юридична адреса: АДРЕСА_1. Місце здійснення господарської діяльності АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6 За результатами виходу по адресі АДРЕСА_4, встановлено, що за даною адресою: знаходиться магазин «ІНФОРМАЦІЯ_4». В ході інспекційного відвідування виявлено дві особи за виконанням трудової функції (безпосередній продаж товарів покупцям), що підтверджують фото долучені до матеріалів інспекційного відвідування наданих усних пояснень даних осіб виконання ними трудової функції відбувається в порядку проходження ними стажування на посаду продавця. У наданні інформації необхідно ідентифікації згаданих осіб було відмовлено та письмові пояснення також не були наданні в телефонному режимі особа, що назвалась ФОП ОСОБА_1, повідомила, що прибуде за адресою: АДРЕСА_4 або АДРЕСА_5. До того часу пояснень осіб виявлених за виконанням трудової дисципліни не буде надано. У звязку з неможливістю ідентифікувати вищезазначених осіб, що здійснювали відпуск товару, головним державним інспектором Веліахмедовим Б.З. було здійснено виклик чергового наряду поліції ГУНП у Львівській області. Після прибуття представників поліції у складі майора поліції ГУ НП у Львівській області Мирончук С.М., округ 551 та лейтенанта поліції Світлака Романа Івановича, ними було встановлено, що одна з зазначених осіб ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2; друга особа ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Через дві години від початку здійснення інспекційного відвідування, за вказаною адресою прибула особа, що назвалась продавцем магазину - ОСОБА_4, з наданих письмових пояснень, вона працює на даній посаді у ФОП ОСОБА_1, з 15.10.2017 з графіком роботи 9:00 до 18, щоденно, сім днів на тиждень. Починаючи з 18.10.2017 вона стажує на посаду продавця двох осіб: ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Відповідно до наказу №18/10/17 від 18.10.2017 по особовому складу було прийнято на роботу ОСОБА_4, на посаду продавця з 19.10.2017.

Згідно наданих пояснень від 18.10.2017 о 16:15, продавця ОСОБА_4, вона працює, у ФОП ОСОБА_1, по АДРЕСА_4, в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_4» з 15.10.2017, а 18.10.2017 на робочому місці залишила стажерів ОСОБА_3, та ОСОБА_2., оскільки виходила в туалет.

З копії повідомлення про прийняття працівника на роботу слідує, що позивач на вимогу положень постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 17.06.2015 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» повідомив органи ДФС про прийняття працівника на роботу, а саме ОСОБА_9., та ОСОБА_4, 19.10.2017.

Судом у даній спірній ситуації з?ясовано, що згідно пояснень ОСОБА_4, від 18.10.2017, яка перебуває на посаді продавця з 15.10.2017 та на момент проведення інспекційного відвідування, а саме 18.10.2017, копій наказів та повідомлень в ДФС стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на роботу в ході проведення інспекційного відвідування надано не було.

Крім того, було проведено інспекційне відвідування за адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1, АДРЕСА_5. За результатом виходу по адресі АДРЕСА_5 встановлено, що за даною адресою знаходиться магазин «ІНФОРМАЦІЯ_4». В ході інспекційного відвідування виявлено дві особи за виконанням трудової функції (безпосередній продаж товарів покупцями), що підтверджують фото долучені до матеріалів інспекційного відвідування. Головними державними інспекторами Панчак Л.Є., вищезазначеним особам було запропоновано надати документи, які засвідчували особу, та надати письмові пояснення. У наданні інформації необхідної для ідентифікації згаданих осіб було надано документи, а саме: паспорт ОСОБА_5, серія НОМЕР_3, виданий Пустомитівським РВ УМВС у Львівській області 18.02.2004, ідентифікаційний код НОМЕР_1; закордонний паспорт ОСОБА_6, серія НОМЕР_4 виданий 09.08.2017. З наданих письмових пояснень ОСОБА_6, працює на посаді продавця у ФОП ОСОБА_1, з позмінним графіком роботи та робочим часом 9:00 до 19:00, та оплатою праці 1600 грн. З наданих письмових пояснень ОСОБА_5, вона проходить стажування у ФОП ОСОБА_1, стажування проходить безоплатно з робочим графіком 5 годин на день, вихідний день неділя.

Згідно наданих пояснень 18.10.2017 о 15:03, продавця ОСОБА_6, вбачається що така працює у ФОП ОСОБА_1, позмінно з 9:00 до 19:00.

Відповідно до наказу №17/10/17 від 17.10.2017 по особовому складу було прийнято на роботу ОСОБА_6, на посаду продавця з 19.10.2017. (а.с.91).

Згідно наданих пояснень 18.10.2017 о 14:59 ОСОБА_5, вбачається, що на даний момент проходить стажування у магазині безоплатно.

Відповідно до наказу №16/10/17 від 16.10.2017 по особовому складу було прийнято на роботу ОСОБА_7, на посаду продавця з 19.10.2017. (а.с. 93)

З копії повідомлення про прийняття працівника на роботу слідує, що позивач на вимогу положень постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 17.06.2015 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» повідомив органи ДФС про прийняття працівника на роботу, а саме ОСОБА_7, та ОСОБА_6, 19.10.2017.

Постановляючи рішення судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до ч. 5 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За правилами пункту шостого частини першої, частини третьої статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог ст.24 КЗпП України, згідно порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» на роботодавця покладено обов'язок повідомлення про прийняття працівника на роботу місцевий орган Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску.

Частиною 2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» встановлено обов'язок роботодавця забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вважав, що всупереч вимогам чинного законодавства позивач в порушення вимог ст.24 КЗпП України допустив до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого органу та без повідомлення територіального органу ДФС про прийняття працівників на роботу, що передбачено постановою КМУ від 17 червня 2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» ОСОБА_5., з 18.10.2017, ОСОБА_6 з 18.10.2017, ОСОБА_4, з 15.10.2017, ОСОБА_2, з 18.10.2017 та ОСОБА_3 з 18.10.2047, а тому постанова про накладення штрафу № 13/01/127/2406-495 від 07.11.2017 відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства.

Надаючи правову оцінку постанові № 13/01/127/2406-494 від 07 листопада 2017 року, суд першої інстанції зазначив, що підставою для її винесення послугували встановлені в акті перевірки порушення вимог частини ч. 6 ст. 95КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці». Згідно наданого штатного розпису від 31.12.2017 що вводиться в дію з 01.01.2017 ОСОБА_8., на посаді продавця встановлений оклад 3200 грн. Згідно наданого штатного розпису від 30.06.2017, що вводиться в дію з 01.07.2017, ОСОБА_8. на посаді продавця встановлений оклад 3300 грн. При огляді наданої розрахунково-платіжної відомості № НЗП-000006, що підтверджує виплату заробітної плати ОСОБА_8., за червень місяць 2017 року встановлено, що не проведено донарахування та оплати індексацію даному працівнику за червень 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про оплату праці», норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Згідно ст.1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Згідно із ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» до державних соціальних гарантій відноситься, зокрема, індексація де населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

В силу ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Відповідно до ч.6 ст.95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Згідно з ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягають індексації згідно з чинним законодавством.

Таким чином, оскільки індексація заробітної плати є гарантією в оплаті праці, яка передбачена Кодексом законів про працю України, вона є мінімальною державною гарантії в оплаті праці.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції відхилив посилання позивача на постанову Франківського районного суду м. Львова від 27.02.2018 у справі № 465/445/17, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП, бо вказане судове рішення не доводить протиправності спірного рішення відповідача та не є обов'язковим для суду в розумінні ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а крім того встановлені постановою Франківського районного суду м. Львова від 27.02.2018 у справі № 465/445/17 обставини є відмінними від обставин, які досліджені в цій справі, а відтак не мають преюдиційного значення.

За наведених обставин, суд першої інстанції вважав, що відповідачем правомірність оскаржуваного рішення підтверджена належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні адміністративного позову відмовив.

Проте суд апеляційної інстанції зазначає, що розглядаючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що Акт перевірки позивача №13/01/127/2406 було складено та вручено представнику позивача 19.10.2017.

У відповідності до вимог п. 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Згідно п. 4. вказаного порядку справа розглядається у пятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд. А відповідно до п. 5. у разі надходження від субєкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Згідно матеріалів справи ГУ Держпраці у Львівській області надіслало позивачу листа за № 11106/2/11-30, в якому було повідомлено, позивача про те, що розгляд справи відбудеться 07.11.2017 о 11:30 год., в приміщенні Головного управління Держпраці у Львівській області за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича,8, 7 поверх, приймальня керівника (а.с.40). При цьому у вказаному листі не зазначено конкретну дату, а мається лише вказівка про місяць та рік.

У відповідності до п. 6 згаданого вище Порядку про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють субєктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за пять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. А згідно п. 7 справа розглядається за участю представника субєкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

З огляду на це суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем не дотримано строки повідомлення позивача про розгляд справи, бо розгляд справи призначено на 07.11.2017, а лист датовано листопадом 2017 року Більше того цей лист вручено лише 15 листопада 2017 року, тобто вже після розгляду питання про накладення штрафів (вказане підтверджується роздруківкою з сайту ДП «Укрпошта», яку було надано до матеріалів справи).

Оскільки позивач був позбавлений можливості захищати свої права при винесенні 07 листопада 2017 року спірних постанов, бо не був своєчасно повідомленим відповідачем про час та місце розгляду справи, а відтак позбавлений можливості надати пояснення та докази, які він вважав за необхідне для спростування доводів викладених в Акті перевірки.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що відповідачем не було дотримано порядку розгляду справи, а відтак прийняті оскаржувані постанови про накладення штрафу слід визнати протиправними та їх скасувати.

Враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо судом порушено норми матеріального права, і висновки суду не відповідають обставинам справи, а позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити, скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року по справі № 813/1790/18.

Прийняти нову постанову, якою позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного управління Держпраці у Львівській області №13/01/127/2406-495 від 07 листопада 2017 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного управління Держпраці у Львівській області №13/01/127/2406-494 від 07 листопада 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Держпраці у Львівській області () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 5120 (пять тисяч двадцять) гривень сплачений за подання позовної заяви та судовий збір у розмірі 7680 (сім тисяч шістсот вісімдесят) гривень сплачений за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді І.В. Глушко

Р.Й. Коваль

Повний текст складено 14.05.2019