Справа № 260/50/19
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про залишення позовної заяви без розгляду

13 травня 2019 року м. Ужгород№ 260/50/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Ємчук Л.В.;

представника відповідача - Майор А.Є.;

розглянувши у судовому засіданні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-953-53/1537 від 12.11.2018 року про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 15819,54 грн.

В позовній заяві представник позивача - Ємчук Л.В. просить поновити строк звернення до суду мотивуючи тим, що десятиденний строк на оскарження суми боргу (недоїмки) у позивача припав, з врахуванням того,що 24 та 25 грудня були вихідними днями - на 30 грудня 2018 р. (неділя, що також є загальним вихідним днем), понеділок 31 грудня 2018 р. також був вихідним днем (Новий рік), 01 січня 2019 року - державний вихідний день, а тому з урахуванням всіх вихідних днів, строк на оскарження суми боргу (недоїмки) закінчився 02 січня 2019 року. Звернення позивача до суду з вказаним позовом відбулося 08 січня 2019 року, оскільки 5-7 січня 2019 р. - вихідні дні. У зв`язку з пропуском 10-ти денного строку, наданого на оскарження вимоги та враховуючи те, що такий пропуск не тривалий та пов`язаний зі святковою метушнею представник позивача - Ємчук Л.В. просить поновити пропущений строк звернення до суду. Також, в позовній заяві представник позивача - ОСОБА_2 наголошує на тому, що відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлюється десятиденний строк на оскарження вимоги в судовому порядку з підстав незгоди з розрахунком суми недоїмки, однак позивач не оскаржує вимогу про сплату боргу (недоїмки) з підстав незгоди з розрахунком суми недоїмки, а вимога оскаржується з підстав, що така надіслана з порушенням строку її надіслання платнику податків. Таким чином, представник позивача - Ємчук Л.В. наголошувала на тому, що застосуванню підлягає шестимісячний строк звернення до суду, оскільки позивач оскаржує вимогу про сплату боргу (недоїмки) з інших підстав, аніж ті для яких Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачений 10-ти денний строк на оскарження.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлене клопотання про поновлення строку звернення до суду, з мотивів викладених у позовній заяві.

Представник відповідача 05.02.2019 року надіслав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, мотивуючи тим, що згідно вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суму недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, а у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Представник відповідача наголошував на тому, що строк звернення платника до суду про оскарження вимоги становить десять календарних днів, який обраховується з дати надходження вимоги платнику. Так, позивач отримав оскаржувану вимогу 18.12.2018 року, відтак строк на оскарження вимоги закінчився 27.12.2018 року, оскільки позивач звернувся до суду з даною позовною 08.01.2019 року, а тому пропустив 10-ти денний строк звернення до суду.

В судовому засіданні представник відповідача просив залишити позовну заяву без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, з мотивів викладених у клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву слід залишити без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідачем було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 року №Ф953-53/1537 по заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені в сумі 15819,54 грн. (а.с. 10)

Як встановлено згідно матеріалів справи та не заперечувалося сторонами, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 року №Ф953-53/1537 позивач отримав 18.12.2018 року (а.с. 11-зворотній бік).

Позивач 08.01.2019 року звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 року №Ф953-53/1537.

Згідно до ч. 1 ст. 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), за положеннями пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дія Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону).

Згідно положень частини 2 статті 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", виключно цим Законом визначаються зокрема принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Завдання та функції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, яким за положеннями статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" є орган доходів і зборів та його територіальні органи (в частині адміністрування єдиного внеску), права та обов`язки органів доходів і зборів визначені статтями 12, 13, 14 цього Закону.

Отже, облік платників єдиного внеску, їх права та обов`язки, порядок нарахування, обчислення і строки сплати єдиного внеску, його розмір, повноваження органів доходів і зборів, а також відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску визначає виключно Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

В силу вимог пункту 4 частини 1 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Відповідно до абз. 3, 4 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з абз.9 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Отже вище вказаними положеннями визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманою вимогою, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.01.2019 року у справі №802/983/18-а (№К/9901/64845/18).

Як встановлено судом, позивач отримав оскаржувану вимогу 18 грудня 2018 року. Правом на оскарження вимоги в адміністративному порядку позивач не скористався та до адміністративного суду звернувся з даний позовом 08 січня 2019 року.

Таким чином, звернувшись до суду з позовною заявою про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 року №Ф-953-53/1537, яка була отримана 18.12.2018 року - аж 08 січня 2019 року позивач пропустив 10-денний строк звернення до суду, який встановлений Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Суд відхиляє твердження представника позивача про те, що до даних правовідносин слід застосовувати шестимісячний строк звернення до суду, оскільки позивач оскаржує вимогу про сплату боргу (недоїмки) з інших підстав ані ж та для якої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачений 10-ти денний строк звернення до суду, з огляду на наступне.

Як вбачається з позовної заяви позивач оскаржує вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 року №Ф-953-53/1537 мотивуючи тим, що відповідачем не було дотримано вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

При цьому суд констатує, що саме Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначений порядок дій платника в разі непогодження із отриманою вимогою, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження, що узгоджується з позицією Верховного Суду.

Таким чином, у разі оскарження платником вимоги про сплату боргу (недоїмки) до нього застосовуються строки оскарження визначені саме Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відтак, при оскарженні рішення податкового органу, прийнятого в межах Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" застосовується десятиденний строк звернення до суду встановлений даним Законом.

КАС України визначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В позовній заяві єдиною підставою пропуску позивачем строку звернення до суду зазначено святкову метушню.

При цьому, суд констатує, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Позивачем не було підтверджено належними та допустимими доказами наявність об`єктивних підстав, пов`язаних з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що призвели до звернення до суду з пропуском встановленого строку, а також не доведено неможлививості своєчасного звернення до суду.

Таким чином, позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду не наведено обставин, які б вказували на поважність причин пропуску такого строку.

На підставі поданої позовної заяви, доданих до неї матеріалів судом не знайдено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

У відповідності до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи положення КАС України, суд може залишити позовну заяву без розгляду і в тому випадку, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними.

За таких обставин позовну заяву слід залишити без розгляду, у відповідності до вимог ст. 123 КАС України.

Керуючись ст. ст. 123, 241, ч. 3 ст. 243, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання представника позивача - Ємчук Л.В. про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування вимоги - залишити без розгляду.

3. Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 256 КАС України.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України ухвала суду у повному обсязі складена та підписана 14.05.2019 року.