Справа № 2040/5576/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 р.Справа № 2040/5576/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Донець Л.О. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Котеньов О.Г.) від 06.03.2019 року (повний текст ухвали складено 06.03.2019 року) по справі №2040/5576/18

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні основного розміру пенсії ОСОБА_2 під час проведення її перерахунку з 88 процентів до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а також у відмові провести нарахування і виплату компенсації втрати частини грошових доходів.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 в розмірі 88 процентів відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 з урахуванням проведених платежів.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з невиплатою перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 сплачену суму судового збору у розмірі 704 грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

18.02.2019 року до Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_2 в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, у якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 по справі № 2040/5576/18, яка полягає в непроведенні виплати пенсії ОСОБА_2 в розмірі 88 відсотків відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 по 15.10.2018 з урахуванням проведених платежів, а також не проведенні нарахування та виплати йому компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з невиплатою перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 у справі №2040/5576/18.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 року заяву задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 по справі № 2040/5576/18, яка полягає в непроведенні виплати пенсії ОСОБА_2 в розмірі 88 відсотків відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 по 15.10.2018 з урахуванням проведених платежів, а також непроведенні нарахування та виплати частини компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з невиплатою перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник посилається на прийняття оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Вказує, що оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області в межах чинного законодавства виконується рішення суду, то висновки суду про наявність протиправною бездіяльності є помилковими.

Представник позивач надав до суду письмовий відзив, в якому просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання судового рішення по справі №2040/5576/18 видано виконавчі листи.

Постановами державного виконавця Панкратової М.А. від 15.01.2019 року ВП №58061290 та ВП №58061223 відкриті виконавчі провадження та постановлено про необхідність виконати боржнику рішення суду протягом 10 робочих днів.

На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2016 у розмірі 88 % грошового забезпечення, розмір пенсії після перерахунку склав 10573,20 грн (копія перерахунку наявна в матеріалах справи).

Відповідачем зазначено та не заперечувалось позивачем, що пенсія в перерахованому розмірі виплачується ОСОБА_2 з 16.10.2018 року.

Відповідно до витягу з виплатної відомості та розрахунку на доплату, наданими Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, позивачу в січні 2019 року виплачено:

- доплату пенсії по перерахунку за період з 16.10.2018 по 31.12.2018 у розмірі - 5441,63 грн.

- суму компенсації у зв'язку з невиплатою перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 30.11.2018 у розмірі 30364,31 грн.

Відповідно до розрахунку на доплату та витягу з реєстру рішень суду, наданими Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, позивачу за період з 01.01.2016 по 15.10.2018 нараховано різницю в пенсії, яка склала 72415,57 грн та буде виплачено при надходженні коштів від Пенсійного фонду України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018.

Задовольняючи частково заяву представника позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 по справі № 2040/5576/18, яка полягає в непроведенні виплати пенсії ОСОБА_2 в розмірі 88 відсотків відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 по 15.10.2018 з урахуванням проведених платежів, а також непроведенні нарахування та виплати частини компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з невиплатою перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви представника позивача, виходячи з наступного.

За приписами частини першою статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Бездіяльністю визнається пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як протиправну бездіяльність суб'єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов'язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб'єкта владних повноважень, були об'єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов'язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов'язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з'ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, що ефективний доступ до суду включає право на виконання рішення суду без невиправданих затримок, колегія суддів зазначає, що затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

При цьому, органи Пенсійного фонду України фінансують вказані види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету у межах виділених асигнувань.

Таким чином, нарахована позивачу сума різниці пенсії та компенсація має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно п. 4-5 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління № 28-2 від 22.12.2014 Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків, кошторису видатків на утримання управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність головним управлінням Фонду.

Тобто, виплати грошової допомоги здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно із п. 20 та п. 29 Бюджетного кодексу України, взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду та установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов'язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Вказана постанова набула чинності 28.08.2018, тоді як рішення у цій справі набрало законної сили 16.10.2018. Отже, положення згаданої постанови застосовуються до спірних відносин.

Відповідно до пункту 1 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 (далі - Порядок №649), цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету

Згідно із пунктом 3 Порядку №649, боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктом 4 Порядку №649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до пункту 5 Порядку №649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно з пунктом 6 Порядку №649, перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 10 Порядку №649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

На виконання приписів Порядку №649, відповідачем у справі внесено інформацію про результати розгляду даної справи щодо перерахунку пенсії позивачу із зазначенням суми боргу, що підлягає виплаті пенсіонеру, до відповідного реєстру.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 25.01.2019 вих. №6499/28-14 позивача повідомлено, що на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії у розмірі 88% грошового забезпечення з 01.01.2016 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Доплату за період з 01.01.2016 по 15.10.2018 буде проведено у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду». Суму компенсації втрати частини доходів, обчислену згідно з методикою Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку їх виплати», нарахованому січні поточного року.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач при виконанні рішення суду, як орган державної влади зобов'язаний діяти лише в межах чинного законодавства та з врахуванням вимог Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що невиконання судового рішення Управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а.

Колегія суддів зазначає, що виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, не має правових підстав.

Вини та умислу на навмисне невиконання рішення суду у даній справі з боку керівника відповідача судом не встановлено.

Підстави для невиконання приписів постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.18 №649 у відповідача відсутні, оскільки така постанова є чинною, не змінена та не скасована.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи - позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Отже, оскільки правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого закріплений у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, тому підстави для частково задоволення заяви позивача, поданої в порядку статті 383 КАС України відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 312 КАС України).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині задоволення заяви представника позивача прийнята з порушенням вимог процесуального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у її задоволенні.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 року по справі №2040/5576/18 скасувати в частині задоволення заяви представника ОСОБА_2 в порядку ст. 383 КАС України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії у справі № 2040/5576/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 в порядку ст. 383 КАС України.

В іншій частині ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 року по справі № 2040/5576/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець М.І. Гуцал
Повний текст постанови складено 08.05.2019 року