Справа № 826/8238/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 травня 2019 року № 826/8238/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця ПАТ "Укрзалізниця"

до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області, Олевської районної ради Житомирської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" (далі - позивач) з адміністративними позовом до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області (далі - відповідач 1, Управління), Олевської районної ради Житомирської області (далі - відповідач 2), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд: визнати протиправною бездіяльність Олевської районної ради Житомирської області в частині не виділення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд приміським залізничним транспортом окремих категорій громадян при затвердженні бюджету Олевського району на 2016 рік; визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області щодо ухилення від здійснення компенсації витрат за пільговий проїзд окремих категорій, а саме в частині невиконання вимог пункту 6 "Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.02 року № 256, а саме, щодо не реєстрації за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян зі станцій, що розташовані в межах Олевського району за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Олевської районної державної адміністрації; стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" 336 271,39 грн витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року та 6644,07 грн. судових витрат.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.07.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні, що відбулося 19.07.2018 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі вимог ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 позивачем перевезено пільгову категорію громадян по Олевському району на загальну суму 336 271,39 грн. На підтвердження розміру понесених витрат, залізницею, відповідно до вимог Порядку розрахунку обсягів компенсаційних витрат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 № 1359, щомісячно протягом року надсилалися на адресу Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області рахунки на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в розрізі категорій пільговиків та облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевих бюджетів. Однак відповідач 1 всупереч вимогам ст. 7 Закону України "Про залізничний транспорт" відмовився від підтримання з позивачем договірних відносин в сфері соціального забезпечення громадян пільговими перевезеннями, у зв'язку з тим, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не передбачено встановлення субвенцій з державного бюджету на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян. При цьому, відповідно до пп. 17 п. 1 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування", п. 4 ст. 75, пп. "ґ" п. 3 ст. 91 Бюджетного кодексу України відповідач 2 мав передбачити у районному бюджеті кошти на компенсаційні виплати позивачу за пільговий проїзд окремих категорії громадян. Отже, відповідач 1 в порушення пунктів 3, 5, 6 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, не проводив реєстрації додаткових зобов'язань та щомісячно не інформував відповідну райдержадміністрацію про вартість фактично здійснених послуг, наданих позивачем, а відповідач 2 при затвердженні бюджету на 2016 рік не виділив кошти на компенсаційні виплати за пільговий проїздж окремих громадян залізничним транспортом.

Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області у поданих через канцелярію суду запереченнях від 27.11.2017 зазначає, що Управління є бюджетною установою, яка діє на підставі положення про управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації від 19.02.2017 № 115. Також зазначає, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік»" не передбачено видатки на оплату компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян, а відповідно до пп.17 п.1 ст. 43, п. 4 ст. 61 Закону України "Про місцеве самоврядування" та ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні установи не мають права укладати договори на придбання товарів, робіт або послуг, відповідно до яких необхідно здійснити платежі на суму більшу ніж затвердження в кошторисі, або якщо видатки за такими договорами взагалі не заплановані в кошторисі на поточний бюджетний рік. Упродовж 2016 року Управління неодноразово зверталося до Олевської районної державної адміністрації з листами щодо вирішення питання виділення додаткових коштів на відшкодування витрат за пільгове перевезення окремих категорій громадян, однак це не дало жодних результатів. Окрім того, з 09.02.2017 року арештовано рахунки Управління і не проводяться платежі за платіжними дорученнями боржника за всіма кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету. У зв'язку з відсутністю кошторисних призначень, а також при заблокованих рахунках відповідач 1 не може виконувати договірні зобов'язання, тому договір на відшкодування коштів на перевезення пільгових категорій громадян залізничним транспортом в 2016 році не укладався. Також в запереченнях зазначається, що Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області не є належним відповідачем у даній справі, оскільки затвердження місцевих бюджетів не належить до його компетенції.

Олевська районна рада Житомирської області у своїх запереченнях на адміністративний позов зазначала наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Однак, місцевими бюджетами не здійснювались відшкодування за пільгові перевезення залізничним транспортом, договори на таке перевезення з позивачем ні Управлінням праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області, ні Олевською районною радою Житомирської області не заключались, оскільки держава не перерахувала вказаної субвенції ні за 2016, ні за 2017 роки. Витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою.

Заслухавши думку сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно з довідкою-розшифровкою про пред'явлені та відшкодовані кошти УПСЗН Олевськомуу району за перевезення пільгових категорій громадян по Коростенській дирекції залізничних перевезень за січень-грудень 2016 року надано послуг на суму 336 271,39 грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій повідомлень про вручення рекомендованого поштового відправлення, позивачем щомісячно протягом 2016 року, в підтвердження розміру витрат на перевезення пасажирів, що користуються пільгами, надсилались на адресу відповідача 1 розрахунки на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в розрізі категорій пільговиків та облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевих бюджетів.

Листами від 12.01.2016 № 32, 25.01.2016 № 55, 03.05.2016 № 326, 06.05.2016 № 380,19.09.2016 № ДН-4/01-4/723 та 04.10.2016 № ДН-4/01-4/875 Виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця ПАТ "Укрзалізниця" неодноразово зверталася до відповідачів з вимогою врегулювати питання відшкодування витрат за перевезення пільгових категорій громадян залізничним транспортом.

Проте відповідачем 1 відшкодування витрат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в повному обсязі не здійснювалось у зв'язку з тим, що Законом України "Про Державний бюджет на 2016 рік" не передбачено видатки на оплату компенсацій за пільговий проїзд окремих категорій громадян за рахунок коштів Державного бюджету.

У частині 1 статті 7 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що відносини підприємств залізничного транспорту з місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування базуються на податковій і договірній основах відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону України "Про залізничний транспорт" для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Однак між позивачем та відповідачами не укладалося договорів про відшкодування витрат за надані послуги залізничного транспорту пільговим категоріям громадян на 2016 рік, не здійснені розрахунки за перевезення пільгових категорій громадян залізничним транспортом приміського сполучення по Олевському району, внаслідок чого збитки позивача в результаті перевезення пасажирів на пільгових умовах у 2016 році склали 336271,39 грн.

Разом з тим, чинним законодавством не передбачено обов'язкового укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги залізничного транспорту пільговим категоріям громадян, а відповідно до частини 3 статті 11 Цивільного кодексу України зобов'язання сторін можуть виникати безпосередньо із актів законодавства.

Так, правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Згідно з частинами 1, 2 статті 19 Закону Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії"виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян встановлено, зокрема, Законами України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", Постановою Кабінету Міністрів України "Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування".

Ці законодавчі акти закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та встановлюють безумовний обов'язок підприємств залізничного транспорту надавати пільги визначеним категоріям громадян, у зв'язку чим органи державної влади і місцевого самоврядування у порядку, встановленому законодавством, зобов'язані відшкодувати збитки підприємств від застосування пільг незалежно від наявності укладених договорів про відшкодування відповідних витрат.

Згідно зі ст. 87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України.

Підпунктом «б» п. 4 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України визначено, що до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення: державні програми соціального захисту.

Згідно з пп. «ґ» п. 3 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки місцевих бюджетів передбачені в підпункті «б» пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим, постановою КМУ від 04 березня 2002 року №256 (далі - Порядок №256) визначається механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії; виплати громадянам частини невикористаної субсидії для відшкодування витрат на оплату природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг з електропостачання для індивідуального опалення; допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, особам з інвалідністю з дитинства, дітям з інвалідністю, тимчасової державної допомоги дітям, допомоги по догляду за особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, в тому числі на догляд (крім державної соціальної допомоги на догляд особам, зазначеним у пунктах 1-3 частини першої статті 7 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю I групи, а також за особою, яка досягла 80-річного віку, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років "муніципальна няня", та поштові витрати за рахунок субвенцій з державного бюджету відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Згідно з абз. 1, 4 пункту 5 Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення): до 22 числа місяця, що настає за звітним, - зокрема щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до абз. 1, 4 п. 6 Порядку фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі: до 25 числа місяця, що настає за звітним, - зокрема щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Згідно з абз. 8 п. 6 Порядку у разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

У пункті 7 Порядку встановлено, що Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів.

Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби.

Згідно з пунктом 8 Порядку отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік, зокрема, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Зважаючи на те, що позивачем щомісячно протягом 2016 року надсилалися на адресу відповідача 1 розрахунки на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в розрізі категорій пільговиків та облікові форми відповідно до вимог, відповідач 1 на виконання пункту 6 Порядку повинен був надіслати інформацію щодо компенсування пільг, наданих залізницею відповідним категоріям громадян, фінансовим органам, які складають уточнені реєстри. Проте, відповідачем 1 в порушення вимог пункту 6 Порядку не були зареєстровані додаткові зобов'язання, чим порушено права позивача на отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізницею.

Також суд зазначає, що не може слугувати підставою невиконання зобов'язань щодо компенсації пільгового проїзду залізничним транспортом окремих категорій населення посилання відповідача на відсутність асигнувань, позаяк виконанню обов'язку позивача перевезення усіх пільгових категорій громадян кореспондується обов'язок компенсації відповідачем усіх витрат, понесених позивачем у зв'язку з таким перевезенням.

Крім того, відповідно до положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Так, Європейським судом суд з прав людини у рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечетківн та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Оскільки послуги пільгового проїзду залізницею окремих категорій громадян надано не з власної ініціативи, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, то у результаті уповноважений на те державою орган - відповідач у справі - у силу закону має відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів понесені ним витрати.

Враховуючи викладене вище, а також той факт, що відповідачем 1 не проводилось відшкодування витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, що користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 у загальній сумі 336 271,39 грн, суд дійшов висновку, що зазначена сума підлягає стягненню у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.12.2018 по справі №761/22355/16-а, від 16.05.2018 по справі № 826/6351/15, від 14.11.2018 по справі №808/1813/16., від 15.03.2019 по справі № 761/25336/15, від 20.03.2019 по справі № 804/7864/15.

Що стосується позовної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність Олевської районної ради Житомирської області в частині не виділення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд приміським залізничним транспортом окремих категорій громадян при затвердженні бюджету Олевського району на 2016 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання - затвердження відповідно районних, обласних бюджетів, внесення змін до них, затвердження звітів про їх виконання (пп. 17 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Порядок складання проектів місцевих бюджетів встановлений у ст. 75 Бюджетного кодексу України, згідно з частиною 4 якої головні розпорядники бюджетних коштів організують розроблення бюджетних запитів для подання місцевим фінансовим органам у терміни та порядку, встановлені цими органами. Головні розпорядники бюджетних коштів забезпечують своєчасність, достовірність та зміст поданих місцевим фінансовим органам бюджетних запитів, які мають містити всю інформацію, необхідну для аналізу показників проекту місцевого бюджету, згідно з вимогами місцевих фінансових органів.

З урахуванням викладеного, відповідачем 2 допущено протиправну бездіяльність в частині не виділення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд приміським залізничним транспортом окремих категорій громадян у 2016 році, у той час як зазначені видатки мають бути передбачені при затвердженні бюджету Олевського району.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати у зв'язку із задоволенням позову підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 19, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця ПАТ "Укрзалізниця" (01601, м. Київ-30, вул. Лисенка, 6, ) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Олевської районної ради Житомирської області в частині не виділення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд приміським залізничним транспортом окремих категорій громадян при затвердженні бюджету Олевського району на 2016 рік.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області щодо ухилення від здійснення компенсації витрат за пільговий проїзд окремих категорій, а саме в частині невиконання вимог пункту 6 "Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.02 року № 256, а саме, щодо не реєстрації за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян зі станцій, що розташовані в межах Олевського району за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Олевської районної державної адміністрації;

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області (11002, Житомирська обл., м. Олевськ, вул. Привокзальна, 5, 0) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" (01601, м. Київ-30, вул. Лисенка,6, ) 336 271 (триста тридцять шість тисяч двісті сімдесят одна), 39 грн витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року .

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" (01601, м. Київ-30, вул. Лисенка,6, ) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області (11002, Житомирська обл., м. Олевськ, вул. Привокзальна, 5, 0) 6644 (шість тисяч шістсот сорок чотири), 07 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу

Суддя А.С. Мазур