Справа № 160/1511/19
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 березня 2019 р.

Справа №160/1511/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфанової О.В.

за участі секретаря судового засідання Манько К.А.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро заяву представника позивача про забезпечення позову по справі за адміністративним позовом приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України за результатами розгляду скарги директора приватного підприємства Фірма «АМН ТРАНС» ОСОБА_4 на Комісії 25.01.2019р. – в частині рішення про тимчасове блокування доступу приватному нотаріусу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 (чотири) місяця;

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №240/5 від 28.01.2019р. «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» в частині тимчасового блокування доступу приватному нотаріусу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 (чотири) місяця.

Представником позивача подано заяву про забезпечення позову в якій представник позивач просить:

зупинити дію п.4 наказу Міністерства юстиції України № 240/5 від 28.01.2019р. «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» в частині рішення: «тимчасово заблокувати доступ приватному нотаріусу Дніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 4 (чотири) місяці» - до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, третя особа - ДП «Національній інформаційні системи» про визнання протиправними та скасування рішень.

Заява обґрунтована тим, що в результаті протиправного рішення суб’єкта владних повноважень в особі Міністерства юстиції України, в частині блокування доступу приватного нотаріуса ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухому майно, трудова діяльність позивача як приватного нотаріуса та державного реєстратора, яка є відповідно до закону самозайнятою особою та напряму пов’язана із доступом до Державного реєстру речових прав, а тому у випадку не зупинення дії вказаного наказу Міністерства юстиції України № 240/5 від 28.01.2019р. в частині блокування доступу нотаріуса до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приватний нотаріус буде позбавлена можливості здійснювати свою діяльність, що завдасть їй шкоди матеріального характеру. Тобто, спірний наказ порушує гарантоване Конституцією України право на працю, а не зупинення дії оскаржуваного наказу позбавить позивача можливості здійснювати свою діяльність, що завдасть їй шкоди матеріального характеру, оскільки позивача буде позбавлено можливості отримувати дохід від професійної діяльності. Крім того, у позивача, як у самозайнятої особи є фінансові зобов'язання перед державою у вигляді сплати податків не зважаючи на фактичне зупинення її діяльності блокуванням доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подану заяву про забезпечення позову, просив її задовольнити.

Представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно зі ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Вичерпний перелік підстав забезпечення позову визначений частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З наведених норм Закону вбачається, що загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача є наявність відповідних підстав.

Тобто, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Поряд з цим обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд має навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Зі змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї матеріалів вбачається, що Міністерством юстиції України 28 січня 2019 року прийнято наказ №240/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», відповідно до якого, скарги приватного підприємства Фірма «АМН ТРАНС» задоволено у повному обсязі, оскаржувані рішення про державну реєстрацію від 11.12.2018р. за №44530944, №44531296, №44532559 прийняті приватним нотаріусом ОСОБА_3 були скасовані, а пунктом 4 цього наказу заблоковано приватному нотаріусу ОСОБА_3 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 (чотири) місяці.

Водночас, заявником не надано суду доказів на підтвердження того, що в разі невжиття заходів забезпечення позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, та для їх відновлення треба буде докласти значних зусиль і витрат.

Тобто, зупинивши дію наказу від 28 січня 2019 року №240/5 до вирішення справи по суті, судом фактично буде поновлено право заявника без встановлення протиправності або підтвердження правомірності вищевказаного наказу.

Крім того, приписами статті 34 Закону України "Про нотаріат" регламентовані повноваження нотаріусів та зазначено, що дії, пов'язані з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, є не єдиним видом нотаріальної діяльності, а тому доводи позивача про те, що наказом Міністерства юстиції України від 28 січня 2019 року №240/5 в частині тимчасового заблокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно порушено право заявника на працю є помилковим та таким, що не відповідає дійсності.

Отже, посилання заявника про те, що спірній наказ від 28 січня 2019 року №240/5 унеможливить здійснення заявником його професійної діяльності, є необґрунтованими та передчасним.

З огляду на сукупність викладених обставин, заявником не доведено підстав для забезпечення позову, прямо передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованим та передчасним у зв'язку з чим, не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 25 березня 2019 року.

Суддя

ОСОБА_5