Справа № 320/5416/18
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року м.Київ справа № 320/5416/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Селянського (фермерського) господарства "Меркурій" до Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання незаконними дій та скасування податкового повідомлення-рішення,

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернулось Селянське (фермерське) господарство "Меркурій" з позовом до Миронівського відділення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про визнання дій Миронівської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (правонаступник Миронівське відділення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області) щодо винесення податкового повідомлення-рішення від 23.12.2015 № незаконними та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.12.2015 №.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 замінено первісного відповідача - Миронівське відділення Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області на належного відповідача - Білоцерківську об`єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Київській області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 закрито підготовче провадження та постановлено перейти до розгляду справи №320/5416/18 по суті після закриття підготовчого судового засідання 18.04.2019. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що Миронівською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було проведено невиїзну документальну перевірку своєчасності сплати СФГ «Меркурій» податків до бюджету, за результатами якої складено акт від 23.12.2015 №233/1601/20595194. На підставі вказаного акту контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.12.2015 №. Позивач не погоджується з правомірністю прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки контролюючим органом не було направлено СФГ «Меркурій» копію акту від 23.12.2015 №233/1601/20595194 та податкового повідомлення-рішення від 23.12.2015 №. Позивач зазначив, що про існування спірного податкового повідомлення-рішення він дізнався лише у вересні 2018 року в ході розгляду адміністративної справи №810/1845/18. Крім того, позивач зазначив про те, що з акту від 23.12.2015 №233/1601/20595194 вбачається, що контролюючим органом було проведено документальну невиїзну перевірку, проведення якої відповідно до вимог Податкового кодексу України передбачає вручення платнику податків копії наказу та письмового повідомлення про проведення перевірки. Також позивач зазначив про те, що відповідачем не було надано розрахунку до спірного податкового повідомлення-рішення, що на думку позивача, також свідчить про його протиправність та є підставою для скасування. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно, оскільки під час проведення перевірки було встановлено несвоєчасну сплату СФГ «Меркурій» податкового зобов`язання з податку на додану вартість за жовтень та листопад 2014 року. Відповідач наголосив на тому, що контролюючим органом була проведена камеральна, а не документальна перевірка. Відповідач зазначив, що позивачу 24.12.2015 було вручено копію податкового повідомлення-рішення від 23.12.2015 №. Так, зокрема, на корінці спірного податкового повідомлення-рішення наявний підпис голови СФГ «Меркурій» ОСОБА_1 про його отримання. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем було отримано також і копію акту перевірки, що підтверджується підписом керівника в акті. Присутній у судових засіданнях 10.01.2019, 12.02.2019, 11.03.2019 та 23.03.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Присутній у судових засіданнях 10.01.2019, 12.02.2019 та 11.03.2019 представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволені позову.

18.04.2019 через канцелярію суду від представників сторін надійшли клопотання про здійснення подальшого розгляду справи №320/5416/18 у порядку письмового провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 постановлено здійснити подальший розгляд справи №320/5416/18 у порядку письмового провадження. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Селянське (Фермерське) господарство «Меркурій» (ідентифікаційний код 20595194, місцезнаходження: 08840, Київська обл., Миронівський р-н., с.Пустовіти, вул.Терешківка, буд.23), про що свідчить інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З матеріалів справи вбачається, що Миронівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області було проведено невиїзну документальну перевірку своєчасності сплати податків до бюджету, на підставі якої було складено акт від 23.12.2015 №233/1601/20595194 (а.с.87).

В акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог п.57.1 ст.57 та п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем було несвоєчасно сплачено податкове зобов`язання з податку на додану вартість, зазначене у податкових деклараціях з податку на додану вартість за вересень - жовтень 2014 року. Так, в акті перевірки зазначено, що позивачем у податковій декларації з ПДВ за вересень 2014 року від 18.10.2014 було задекларовано податкове зобов`язання у розмірі 262272,00 грн., яке підлягало сплаті до 30.10.2014. Позивачем фактично було сплачено податкове зобов`язання у розмірі 44102,00 грн.

Також СФГ «Меркурій» у податковій декларації з ПДВ за жовтень 2014 року від 19.11.2014 було задекларовано податкове зобов`язання у розмірі 390988,00 грн., яке підлягало сплаті до 30.11.2014. Позивачем фактично було сплачено податкове зобов`язання у розмірі 67000,00 грн.

Як вбачається з вказаного акту, позивач отримав його копію, про що свідчить підпис керівника СФГ «Меркурій» ОСОБА_1 в акті перевірки.

Судом встановлено, що на підставі акту перевірки Миронівської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.12.2015 №, яким позивачу нарахований штраф за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання у розмірі 22191,98 грн. (а.с.86).

Зі спірного податкового повідомлення-рішення вбачається, що позивач 24.12.2015 отримав його копію, про що свідчить підпис керівника СФГ «Меркурій» ОСОБА_1 на корінці спірного податкового повідомлення-рішення (а.с.85-86).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття спірного податкового повідомлення-рішення та з діями контролюючого органу щодо його прийняття, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання незаконними дій та скасування спірного податкового повідомлення-рішення, з приводу чого суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно із підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючим органам надано право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції станом на день проведення перевірки від 23.12.2015) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Відповідно до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно пункту 76.2 статті 76 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до п.75.1.2 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

При цьому відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно із пунктом 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження). У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Отже, виходячи із змісту підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України перевірку своєчасності та повноти сплати податків контролюючий орган уповноважений проводити виключно в рамках документальної перевірки.

21 грудня 2016 року Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-VIII (далі - Закон №1797-VIII) змінено редакцію підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України.

Так, з 01.01.2017 підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України доповнено абзацом другим згідно із Законом №1797-VIII від 21.12.2016 наступного змісту: «предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах».

Таким чином, Законом України №1797-VIII від 21.12.2016 до переліку питань, які можуть бути предметом камеральної перевірки, віднесено і своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання. Отже,приписами Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла до 01 січня 2017 року) встановлено, що під час проведення камеральної перевірки не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним рядком. Документами, що мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) і ніякі інші. Якщо ж під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 19.02.2019 (справа №807/1010/16), від 19.03.2019 (справа №803/1908/17).

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З матеріалів справи вбачається, що Миронівською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 23.12.2015 було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати СФГ «Меркурій» податкових зобов`язань з ПДВ.

Відповідач у відзиві на позовну заяву підтвердив факт проведення контролюючим органом саме камеральної перевірки.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що у Миронівської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області станом на 23.12.2015 були відсутні повноваження на дослідження в рамках камеральної перевірки питання повноти сплати СФГ «Меркурій» податку на додану вартість, оскільки своєчасність сплати податкових зобов`язань саме в рамках проведення контролюючим органом камеральної перевірки, станом на 23.12.2015, , законом не була передбачена.

Суд вважає, що оскільки контролюючим органом не було належним чином проведено перевірку, викладені в акті перевірки від 23.12.2015 №233/1601/20595194 висновки щодо порушення СФГ «Меркурій» вимог Податкового кодексу України є безпідставними, а відповідно, прийняте на підставі вказаного акту перевірки спірне податкове повідомлення-рішення є протиправними.

У позовній заяві позивач зазначив про те, що контролюючому органу не було надано СФГ «Меркурій» акту перевірки від 23.12.2015 №233/1601/20595194.

Позивач наголосив, що керівника СФГ «Меркурій» змусили поставити підпис в акті перевірки, у той час як у графі «З обов`язками, правами, відповідальністю суб`єкта господарювання, порядком надання заперечень (зауважень) та оскарження рішень і дій посадових осіб органів державної податкової служби ознайомлений, примірник акта отримав» не вказана дата.

Дослідивши акт від 23.12.2015 №233/1601/20595194, судом встановлено, що в акті наявний підпис голови СФГ «Меркурій» ОСОБА_1 , що на думку суду, має бути розцінене як отримання позивачем акту перевірки.

Також обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що контролюючий орган не надіслав на адресу СФГ «Меркурій» копію спірного податкового повідомлення-рішення.

Крім того, у відповіді на відзив на позову заяву позивач зазначив, що наявний на корінці податкового повідомлення-рішення від 23.12.2015 № підпис голови СФГ «Меркурій», в даному випадку, не свідчить про отримання ним примірника спірного податкового повідомлення-рішення.

Так, позивач наголосив на тому, що контролюючий орган після проставлення головою СФГ «Меркурій» підпису на корінці спірного податкового повідомлення-рішення, не надав останньому його копію. Позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення мало бути надано йому нарочно та направлено поштою.

На думку позивача, не направлення контролюючим органом СФГ «Меркурій» спірного податкового повідомлення-рішення, свідчить про його протиправність, а тому воно має бути скасоване.

В свою чергу, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що позивачу 24.12.2015 було вручено копію податкового повідомлення-рішення від 23.12.2015 №, що підтверджується підписом голови СФГ «Меркурій» ОСОБА_1 на корінці спірного податкового повідомлення-рішення. У зв`язку з цим, відповідач вважає, що ним було дотримано порядок направлення податкового повідомлення-рішення, з приводу чого суд зазначає таке.

Абзацами 1 та 4 п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України (в редакції, яка була чинна на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення) визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.42.1 ст.42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Згідно з п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно з абз.1 п.58.2 ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до абз.1-2 п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Згідно з абз.1 п.2.3 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 №1236 (далі - Порядок №1336, який був чинним станом на день прийняття спірного податкового повідомлення-рішення) податкове повідомлення-рішення складається у двох примірниках за кожним окремим податком, збором разом із штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), або штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами, пенею), передбаченими Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.3.1 Порядку №1236 структурний підрозділ органу державної податкової служби, який склав податкове повідомлення-рішення, уносить його до реєстру податкових повідомлень-рішень, направлених (вручених) платникам податків - юридичним особам (додаток 12), або реєстру податкових повідомлень-рішень, направлених (вручених) платникам податків - фізичним особам (додаток 13), які ведуться в цілому в органі державної податкової служби в електронному вигляді.

Згідно з п.3.5 Порядку №1236 після складання не пізніше наступного робочого дня податкове повідомлення-рішення передається структурному підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції органу державної податкової служби. Один примірник податкового повідомлення-рішення направляється (вручається) платнику податків. У структурному підрозділі, який склав податкове повідомлення-рішення, залишається другий примірник податкового повідомлення-рішення, який долучається до матеріалів перевірки або безпосередньо до справи платника податків.

Відповідно до п.3.6 Порядку №1236 структурний підрозділ, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції органу державної податкової служби, або відповідальна особа, визначена керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, у день отримання податкового повідомлення-рішення від структурного підрозділу, що його склав, направляє (вручає) податкове повідомлення-рішення платнику податків. При цьому корінець податкового повідомлення-рішення залишається в органі державної податкової служби та долучається до матеріалів перевірки або безпосередньо до справи платника податків.

Пунктом 3.7 Порядку №1236 передбачено, що повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п.3.9 Порядку №1236 дата відправлення (вручення) проставляється на корінці податкового повідомлення-рішення: а) посадовою особою платника податків - юридичної особи (фізичною особою - платником податків) або її законним представником - у разі вручення податкового повідомлення-рішення під розписку; б) працівником структурного підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальною особою, визначеною керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, - у разі надіслання листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до корінця податкового повідомлення-рішення.

Отже, нормами Податкового кодексу України та Порядку №1236 передбачено два окремих способи отримання платником податків податкового повідомлення-рішення, а саме: вручення податкового повідомлення-рішення посадовій особі такого платника податків під розписку та надіслання податкового повідомлення-рішення листом з повідомленням про вручення. При цьому, суд наголошує на тому, що з формулювання положень ст.42 та 58 Податкового кодексу та п.3.7 Порядку №1236 слідує, що податкове повідомлення-рішення має бути направлено (вручене) платнику податків лише в один із визначених способів.

Таким чином, вручення контролюючим органом посадовій особі платника податків податкового повідомлення-рішення під розписку свідчить про дотримання контролюючим органом порядку направлення платнику податку податкового повідомлення-рішення, визначеного Податковим кодексом та Порядком №1236 і не передбачає одночасне направлення відповідного податкового повідомлення - рішення шляхом його направлення листом з повідомленням про вручення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 23.12.2015 №, прийняте Миронівською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 24.12.2015 було отримано головою СФГ "Меркурій" Голінко М.І., про що свідчить підпис вказаної особи на корінці спірного податкового повідомлення-рішення (а.с.85-86).

Присутній у судовому засіданні голова СФГ "Меркурій" ОСОБА_1 підтвердив, що це його підпис.

Таким чином, отримання 24.12.2015 уповноваженою особою СФГ "Меркурій" копії спірного податкового повідомлення-рішення, на думку суду, свідчить про дотримання контролюючим органом порядку направлення податкового повідомлення-рішення.

Щодо посилань позивача на те, що після проставлення головою СФГ "Меркурій" ОСОБА_1 свого підпису на корінці податкового повідомлення-рішення від 23.12.2015 № йому не було надано копії спірного податкового повідомлення-рішення, то суд не приймає їх до уваги, оскільки саме розписка в отриманні податкового повідомлення-рішення є належним доказом вручення платнику податків рішення контролюючого органу.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Частиною 5 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи те, що матеріали справи підтверджують, що у Миронівської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області станом на 23.12.2015 були відсутні повноваження на дослідження в рамках камеральної перевірки питання повноти та своєчасності сплати СФГ «Меркурій» податку на додану вартість, а також ненадання відповідачем під час розгляду справи належних та допустимих доказів, які б спростовували встановлене вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків контролюючого органу про порушення позивачем вимог ПК України та про безпідставність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

У позовній заяві позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.12.2015 №.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною другою статті 245 КАС України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, оскільки податкове повідомлення-рішення стосується прав конкретної особи, СФГ «Меркурій», спірне податкове повідомлення-рішення є індивідуальним актом та підлягає оскарженню шляхом подання позову про визнання його протиправним та скасування.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Миронівської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 23.12.2015 №.

Щодо вимоги позивача про визнання незаконними дій Миронівської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (правонаступник Миронівське відділення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області) щодо винесення податкового повідомлення-рішення від 23.12.2015 №, то на думку суду, в даному випадку достатнім та належним способом захисту прав та інтересів позивача є саме визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення-рішення, а тому суд не вбачає підстав для задоволення вказаної позовної вимоги.

При цьому, самі по собі дії контролюючого органу щодо винесення податкового повідомлення-рішення не порушують прав платника податків.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення до суду з позовною заявою, яка містить одночасно вимогу майнового характеру та вимогу немайнового характеру, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3524,00 грн., що підтверджується квитанціями від 12.10.2018 №17982422 на суму 1762,00 грн. та від 31.10.2018 №18201182 на суму 1762,00 грн., оригінали яких містяться в матеріалах справи (а.с.3 та 42).

Враховуючи задоволення лише позовної вимоги майнового характеру, сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області, становить 1762,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Миронівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 23.12.2015 №.

3. В частині позовних вимог про визнання незаконними дій Миронівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо винесення податкового повідомлення-рішення від 23.12.2015 № - у задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути на користь Селянського (Фермерського) господарства «Меркурій» (ідентифікаційний код 20595194, місцезнаходження: 08840, Київська обл., Миронівський р-н., с.Пустовіти, вул.Терешківка, буд.23) судовий збір у сумі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39468482, місцезнаходження: 09117, Київська обл., м.Біла Церква, бульв.Олександрійський, буд.12).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 08.05.2019.

Суддя Кушнова А.О.