Справа № 460/2706/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/2969/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Пліша М.А., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року, головуючий суддя - Друзенко Н.В., ухвалене о 15:57 год. у м. Рівне, повний текст якого складено 25.01.2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДФС у Рівненській області, про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДФС у Рівненській області, в якому просив визнати протиправним та нечинним рішення Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Висоцької сільської ради» №107 від 27.01.2017 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що рішення Висоцької сільської ради №107 від 27.01.2017 року містить вказівку на набрання ним чинності з 01.01.2017 року, тобто відповідач встановив його зворотню дію в часі, що є безумовною підставою для визнання його протиправним. Також всупереч вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», рішення Висоцької сільської ради №107 від 27.01.2017 року в жодному з офіційних видань чи друкованих засобів часової інформації не опубліковано. Вказане рішення також не оприлюднювалося шляхом поміщення на дошках оголошень. В мережі інтернет функціонує офіційний веб-сайт Висоцької сільської ради: http://vysocka.gromada.org.ua, на якому також не оприлюднене вказане рішення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відсутність обмежень для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків і зборів ніяким чином не стосується питання зворотної дії в часі рішення ради та тим більше не виправдовує порушення відповідачем наведених апелянтом приписів законодавства.

В судовому засіданні представник позивача підтримала подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та протиправним та повністю підтримала доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представники відповідача заперечили проти апеляційної скарги, вважають оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 27.01.2017 відбулося пленарне засідання шостої сесії Висоцької сільської ради восьмого скликання. Хід засідання оформлений протоколом №8 від 27.01.2018 року (а.с. 74-75). На сесії були присутні 19 депутатів з 22 обраних та сільський голова - Гура Л.Ф. (а.с. 76). Сільською радою було затверджено порядок денний сесії, пунктом першим якого включено питання: Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Висоцької сільської ради (а.с. 73).

За рішення №107 від 27.01.2017 року «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Висоцької сільської ради» проголосувало 19 присутніх на сесії депутатів та сільський голова, тобто вказане рішення ухвалено одноголосно (а.с. 77).

Рішенням №107 від 27.01.2017 року Висоцька сільська рада, керуючись ст.ст.24,26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.140, 143,144 Конституції України, ст.ст. 7, 8, 10, 12, 14, 266 Податкового кодексу України, вирішила встановити ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно з додатками №1-№3. У рішенні вказано про те, що воно набирає чинності з 1 січня 2017 року. Також міститься вказівка про оприлюднення рішення на дошках оголошень в десятиденний термін після його прийняття (а.с. 67).

Додатком №1 до рішення №107 від 27.01.2017 року є Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с. 68-70); додатком №2 - Розміри ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об»єктів житлової нерухомості, а додатком №3 - Розміри ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об»єктів нежитлової нерухомості (а.с. 71-72). При цьому, згідно з додатками 1, 3 для усіх об»єктів нежитлової нерухомості, крім господарських присадибних будівель, які використовуються громадянами для обслуговування житлового будинку (сараї, хліви, вбиральні, погреби, тощо), ставка податку становить 1,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

ОСОБА_1 на території Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області на праві власності належить нежитлова нерухомість, а саме: ферма-телятник загальною площею 674,00 кв.м., розташована в АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 13).

20.03.2018 року ГУ ДФС у Рівненській області винесла податкове повідомлення-рішення №0033108/5202-1705, яким ОСОБА_1 визначила суму податкового зобов»язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що підлягає сплаті фізичними особами, які є власниками об»єктів нежитлової нерухомості, за 2017 рік в розмірі 32 352,00 грн. (а.с. 14).

Сума податкового зобов»язання визначена за ставкою, затвердженою рішенням Висоцької сільської ради №107 від 27.01.2017 року «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Висоцької сільської ради», що сторонами визнається.

Позивач звертався до Висоцької сільської ради з проханням про скасування податку, з огляду на те, що належне йому нерухоме майно є непридатним для використання у комерційних цілях, і він як безробітний та батько трьох малолітніх дітей не в змозі оплачувати такий податок (а.с. 33-34).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи рішення про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території ради відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, а оскаржене рішення в повній мірі відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об»єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об»єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об»єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об»єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Так, як встановлено підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

У 2016 році зупинено дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, що свідчить про відсутність обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

У разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік, таке має братись до уваги контролюючим органом при здійсненні розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік.

Таким чином, Податковим кодексом України встановлений обов»язок громадянина сплатити податок за 2016 рік незалежно від термінів прийняття рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі №820/5457/17.

Аналогічно, пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» №1791-VIII від 20.12.2016, установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України.

Також, Податковим кодексом України встановлений обов»язок громадянина сплатити податок за 2017 рік незалежно від термінів прийняття рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів, а також не застосовуються вимоги Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відтак, рішення Висоцької сільської ради №107 від 27.01.2017 року «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Висоцької сільської ради» в силу вимог Податкового кодексу України є чинним і підлягає застосуванню при здійсненні розрахунку податку на нерухоме майно, зокрема за 2017 рік.

Колегія суддів також вважає безпідставними покликання апелянта на те, що оскаржене рішення прийняте всупереч вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», оскільки таке було оприлюднене на офіційному сайті Висоцької сільської ради: http://visotsk-gromada.rvadmin.gov.ua, а протилежного позивачем не доведено.

Також слід наголосити, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Матеріалами справи підтверджується, що оскарженим рішенням розмір ставки податку на нерухоме майно зменшено з 2% до 1,5%, що є зменшенням розміру ставки зі сплати податку, таким чином покликання апелянта щодо неправомірності встановленню оскарженому рішенню зворотньої дії в часі є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приймаючи оскаржене рішення Висоцька сільська рада діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України, підстав для визнання його нечинним колегія суддів не знаходить, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року у справі №460/2706/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді М. А. Пліш
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 08.05.2019 року.