Справа № 360/1235/19
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

10 травня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1235/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петросян К.Є.,

за участю секретаря судового засідання Грищенко М.І.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі УПФУ в м. Лисичанську або відповідач), в обґрунтування якого зазначено наступне.

15.02.2019 позивач звернувся до УПФУ в м. Лисичанську із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення окремих категорій осіб із числа учасників антитерористичної операції» від 18.10.2016 №1683-VІІІ.

На підставі поданих позивачем документів, УПФУ в м. Лисичанську прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 19.02.2019 за № 0000477, у зв`язку із тим, що, на думку відповідача, позивач не відноситься до категорій осіб, на яких поширюється дія вищезазначеного Закону.

Позивач вважає рішення відповідача про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком протиправним та таким, що підлягає скасуванню з підстав того, що УФПУ в м. Лисичанську були надані документи, які підтверджують безпосередню участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції.

У зв`язку із викладеним, просить суд визнати дії УПФУ в м. Лисичанську Луганської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком протиправним; зобов`язати УПФУ в м. Лисичанську Луганської області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком на підставі ст.16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення окремих категорій осіб із числа учасників антитерористичної операції» від 18.10.2016 №1683-VІІІ.

Ухвалою суду від 27.03.2019 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.1-2).

Ухвалою суду від 22.04.2019 подальший розгляд справи за позовом ОСОБА_1 визначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.43-44).

До початку слухання справи позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача 19.04.2019 через канцелярію суду надав відзив на адміністративний позов, яким просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що згідно довідки Головного управління державної служби України з надзвичайних сил у Луганській області від 13.02.2019 №43 ОСОБА_1 не відноситься до категорії осіб, на яких поширюється дія Закону (а.с.40).

Заявою від 10.05.2019 просив судове засідання провести за відсутності представника УПФУ в м. Лисичанську Луганської області.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-74 КАС України, суд дійшов до такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 15.02.2019 звернувся до УПФУ в м. Лисичанську із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення окремих категорій осіб із числа учасників антитерористичної операції» від 18.10.2016 №1683-VІІІ (а.с. 77).

На підставі поданих позивачем документів, УПФУ в м. Лисичанську прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 19.02.2019 за № 0000477, у зв`язку із тим, що згідно довідки Головного управління державної служби України з надзвичайних справ у Луганській області №44 від 13.02.2019 ОСОБА_1 не відноситься до категорій осіб, на яких поширюється дія розділу ХV пункту 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення окремих категорій осіб із числа учасників антитерористичної операції» від 18.10.2016 №1682-VІІІ.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною дев`ятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Зі змісту абзацу шостого пункту 3 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вбачається, що військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 22-1 25.11.2005 року визначено, що документом, який визначає особливий статус особи, зокрема учасника бойових дій, є посвідчення учасника бойових дій та довідка військового комісаріату про періоди та місце участі в бойових діях.

Згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Постановою КМУ № 413 від 20.08.2014 року затверджено «Порядок надання статусу учасника бойових дій, які захищали незалежність, суверенітет, та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції і забезпеченні її проведення».

В пункті 3 вищеназваної постанови КМУ зобов`язано Міністерства та інші органи виконавчої влади привести власні нормативно - правові акти у відповідність із цією постановою та рекомендувати іншим державним органам привести власні нормативно правові акти у відповідність із цією постановою.

Пунктом 4 вказаного Порядку визначено, що документом про безпосереднє залучення до виконання завдань АТО в районах її проведення з метою виконання завдань із захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі є витяги з наказів, директив, розпоряджень АТЦ, а також інші офіційні документи, видані органами державної влади, що містять достатньо доказів про безпосередню участь особи у виконанні завдань АТО у районах її проведення.

З матеріалів справи та оскаржуваного рішення вбачається та не заперечується сторонами, що позивачем разом із заявою про призначення пенсії були надані відповідачу наступні документи, зокрема:

- довідка про участь в антитерористичній операції №43 від 13.02.2019, видана Луганським обласним аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій;

- військовий квиток від 21.10.1982 серії НОМЕР_1 ;

- витяг з наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру Служби безпеки України №246 від 03.09.2015 про включення до списків особового складу з 31.07.2015;

- витяг з наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру Служби безпеки України №81 від 21.03.2016 про включення до списків особового складу з 15.03.2016;

- витяг з наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру Служби безпеки України №119 від 28.04.2016 про включення до списків особового складу з 28.04.2016;

- копія посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 24.10.2016.

Копії зазначених документів перебувають також і в матеріалах справи.

Також матеріалами справи (копією паспорта позивача) підтверджується, що на момент звернення із відповідною заявою про призначення пенсії до відповідача, ОСОБА_1 виповнилося 56 років (а.с.5-6).

Позивач має загальний стаж роботи 38 років 07 місяців 22 дні, що підтверджено відповідними документами та не заперечується відповідачем, про що зазначено ним в оскаржуваному рішенні (а.с.19-20).

Відповідно до довідки, виданої Головним управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій у Луганський області, від 13.02.2019 №43 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на ім`я позивача, він у період з 31.07.2015 по 27.04.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в Луганській та Донецькій областях (а.с.8).

Витягом з наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру Служби безпеки України №246 від 03.09.2015 підтверджено включення позивача до списків особового складу з 31.07.2015; №81 від 21.03.2016 включення до списків особового складу з 15.03.2016; №119 від 28.04.2016 - до списків особового складу з 28.04.2016 (а.с.9-12).

Відповідно до посвідчення, виданого Державною службою України з надзвичайних ситуацій, від 24.10.2016 серії УБД №180223 ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с.7).

Отже, суд приходить до висновку, що позивач надав до органу Пенсійного фонду всі необхідні документи для підтвердження свого особливого статусу.

При цьому, наявність стажу роботи відповідачем не оспорюється, відповідні доводи відсутні.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були надані всі необхідні документи, зокрема, посвідчення учасника бойових дій, довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, які підтверджують його участь в АТО.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач надав документи в підтвердження наявності підстав отримання пенсії згідно вимог статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та абзацу шостого пункту 3 Розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як військовослужбовець учасник бойових дій.

У зв`язку з вищевказаним та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, досяг віку понад 55 років, має трудовий стаж більше 25 років, тому він підпадає під дію вимог абзацу шостого пункту третього розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Натомість, в оскаржуваному рішенні відповідачем взагалі не наведено жодного обґрунтування із посиланням на відповідні норми діючого законодавства для висновку щодо не віднесення позивача до категорії осіб, на яких поширюється дія вищезазначеної норми закону.

За наведених обставин, суд дійшов висновку щодо протиправності рішення УПФУ в м. Лисичанську від 19.02.2019 №0000477 та відсутності підстав для його винесення.

Натомість, щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права суд зазначає наступне.

Позивачем заявлено вимогу щодо визнання неправомірними дій УПФУ в м. Лисичанську щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком. Разом з тим, в даному випадку вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії є процесом реалізації наданих законом функцій суб`єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою настання будь-яких негативних наслідків для особи.

На думку суду, правові наслідки для позивача тягне акт індивідуальної дії рішення від 19.02.2019 №0000477 про відмову в призначенні пенсії, а тому ефективним способом захисту порушеного права є саме визнання протиправним та скасування зазначеного рішення УПФУ в м. Лисичанську.

Стосовно обраного позивачем способу захисту у вигляді зобов`язання УПФУ в м. Лисичанську призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до абзацу шостого пункту 3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд зазначає наступне.

З практики Європейського суду слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, спірним питанням є призначення дострокової пенсії за віком.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, та з урахуванням дискреційних повноважень Пенсійного органу на прийняття рішення суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з застосуванням положень статті 245 КАС України, а саме, обрати належний спосіб захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.02.2019 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки, позивач від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 19.02.2019 № 0000477 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.02.2019 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення суду складено та підписано 11.05.2019.

Суддя К.Є. Петросян