Справа № 640/19917/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2019 року 11:35 № 640/19917/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г. при секретарі судового засідання Багрій М.В., за участі представника позивача - Демченко М.С., представника відповідача - Сірик А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Елпіс-Україна"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.08.2018, -

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 24 квітня 2019 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз`яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Елпіс-Україна" (03191, м. Київ, вул. В.Касіяна, буд. 2/1, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ) про:

- скасування податкового повідомлення-рішення від 30.08.2018 № ;

- скасування податкового повідомлення-рішення від 30.08.2018 № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що контролюючий орган в Акті перевірки безпідставно зробив висновок про те, що товар «Гібіскуса квітки...» має класифікуватись за кодом 1212 99 95 00 УКТ ЗЕД, так як в товарній позиції 1212 УКТ ЗЕД класифікуються продукти рослинного походження, які використовуються в основному для харчових цілей. Крім того, позивач зазначає, що нарахування оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями спірних сум податку на додану вартість є протиправним, оскільки пунктом 197.1.27 Податкового кодексу України позивача було звільнено від сплати податку на додану вартість з лікарських засобів, зареєстрованих в Україні.

Представник Головного управління ДФС у місті Києві проти позовних вимог заперечив, через канцелярію суду надав суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що в даному випадку імпортований позивачем товар використовується в харчових цілях та підлягає класифікації за кодом УКТЗЕД відповідно до Методичних рекомендацій щодо класифікації згідно з вимогами УКТЗЕД товарів харчового призначення, а тому передбачає сплату ввізного мита, а також обкладання податком на додану вартість.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено по справі підготовче судове засідання.

В судовому засіданні 24 квітня 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У судовому засіданні 24.04.2019 на підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов частково з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 13.04.2018 № 6563, відповідно до плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік, відповідно до ч. 3 ст. 345, ч. 1, ч. 2 ст. 346 Митного кодексу України, робочою групою у складі головного державного ревізора-інспектора відділу митного аудиту управління фінансового контролю та операцій у сфері ЗЕД Департаменту аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, радника податкової та митної справи III рангу Кутєпова Станіслава Олександровича , керівника робочої групи, головного державного ревізора-інспектора відділу митного аудиту управління фінансового контролю та операцій у сфері ЗЕД Департаменту аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, інспектора податкової та митної справи IV рангу Грошева Родіона Вадимовича , головного державного ревізора-інспектора відділу митного аудиту управління фінансового контролю та операцій у сфері ЗЕД Департаменту аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, інспектора податкової та митної справи І рангу Шатило Дмитра Олеговича проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання ТОВ «ЕЛПІС-УКРАЇНА» вимог законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.04.2015 по 31.03.2018, за результатами якої складено акт від 13 серпня 2018 року № 1027/26-15-14-06-06/32956789 (далі - Акт перевірки).

В Акті перевірки зазначено, що перевіркою пункту № 3 програми перевірки позивача за період діяльності підприємства з 01.04.2015 по 31.03.2018 встановлено, що позивач при класифікації згідно з УКТ ЗЕД товару «гібіскуса Квітки...» за кодом 1211 90 85 00 згідно з УКТ ЗЕД, задекларованого за митними деклараціями від 27.05.2015 №125110011/2015/7124 (товар 4), від 09.06.2015 № 125110011/2015/7685 (товар 4), від 10.07.2015 №125110011/2015/9340 (товар № 1), від 10.07.2015 № 125110011/2015/9334 (товар № 1), від 12.08.2015 № 125110011/2015/11227 (товар 1), від 19.08.2015 № 125110011/2015/11571 (товар № 1), від 15.09.2015 № 125110011/2015/13284 (товар № 1), від 20.10.2015 №125110011/2015/15885 (товар № 1), від 26.10.2015 № 125110011/2015/16316 (товар № 1), від 17.02.2016 № 125110011/2016/1941 (товар № 1), від 23.02.2016 № 125110011/2016/2188 (товар № 1), від 02.08.2016 № 125110011/2016/705286, від 09.08.2016 №125150001/2016/705499 (товар № 1), від 12.10.2016 № 125150001/2016/707564 (товар №1), від 15.12.2018 №125150001/2016/710192 (товар №1), від 07.02.2017 №125150001/2017/701030 (товар № 2), від 08.02.2017 № 125150001/2017/701064 (товар №1), від 29.03.2017 № UA 125220/2017/702843, від 04.04.2017 №UA125220/2017/703036 (товар № 2), від 23.05.2017 № UA125220/2017/704557 (товар № 2), від 19.06.2017 №UA125220/2017/705551 (товар №3) та від 10.07.2017 № UА125220/2017/706351 (товар №1), порушено вимоги:

- Закону України «Про Митний тариф України», Першого та шостого правила Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, частини 1 та підпункту г) пункту 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу України, що стосуються неправильної класифікації товарів в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 1 547 819,75 грн.;

- пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 108 347,37 грн.

Загальна сума занижених податкових зобов`язань 1 656 167,12 грн.

У зв`язку із незгодою з висновками Акту перевірки позивачем подано заперечення на Акт перевірки до відповідача, за результатами розгляду якого відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.08.2018 № та податкове повідомлення-рішення від 30.08.2018 № .

Також, позивач подав скаргу на податкове повідомлення-рішення від 30.08.2018 № та податкове повідомлення-рішення від 30.08.2018 № до Державної фіскальної служби України, та 19 листопада 2018 року отримав лист № 37025/6/99-99-11-03-03-25 від 11.11.2018, відповідно до якого скарга позивача залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 30.08.2018 № та податкове повідомлення-рішення від 30.08.2018 № - без змін.

Незгода позивача із даними податковими повідомленнями-рішеннями зумовила його звернення до суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваних рішень, суд виходить із наступного.

Відповідно до Закону України «Про митний тариф України» митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Як вбачається з додатку до вказаного вище Закону України "Про митний тариф України" група 12 передбачає продукти товарних позицій 1211, щодо яких встановлена нульова ставка ввізного мита та до яких відносяться рослини, частини рослин, насіння та плоди, які використовуються в основному у парфумерії, медицині або для боротьби з комахами, паразитами тощо, свіжі або сушені, порізані або непорізані, подрібнені або неподрібнені, мелені або немелені.

У той же час, до продуктів товарних позицій 1212 встановлена ставка ввізного мита у 15% та до яких відносяться плоди ріжкового дерева...ядра плодів та інші продукти рослинного походження..., які використовуються в основному для харчових цілей, які не зазначені в інших товарних позиціях.

Як встановлено в ході судового розгляду, відповідач вважає, що імпортований товар - "Гібіскуса квіти...", або каркаде є національним єгипетським напоєм та споживається без обмежень, що свідчить про використання висушених квіток гібіскуса в основному для харчових цілей, а саме для приготування гарячих та холодних напоїв. А тому ТОВ «ЕЛПІС-Україна» неправомірно класифіковано зазначений товар в товарній позиції 1211 УКТ ЗЕД, натомість, на думку відповідача, ТОВ «ЕЛПІС-Україна» мало віднести даний імпортований товар до товарної позиції 1212 УКТ ЗЕД класифікувавши продукти рослинного походження, які використовуються в основному для харчових цілей.

Зокрема, відповідач посилається на кваліфікаційне рішення Харківської митниці ДФС від 17.08.2015 №КТ-823-3015, яким визнано подібний товар в якості харчового продукту зі ставкою ввізного мита у 15%.

Однак, суд не погоджується з такими висновками відповідача, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, субстанція квітки Гібіскуса, імпортована позивачем, є лікарським засобом, що підтверджується Реєстраційним посвідченням на лікарський засіб №UA/11122/01/01, видане позивачу згідно рішення про державну реєстрацію лікарського засобу, затвердженого наказом МОЗ України від 29.10.2010 № 929 та Реєстраційним посвідченням на лікарський засіб №UA/11122/01/01, видане позивачу згідно рішення про державну перереєстрацію лікарського засобу, затвердженого наказом МОЗ України від 04.12.2015 № 821.

Як вбачається з інформації про лікарський засіб, він призначений для виробництва нестерильних лікарських форм.

ТОВ " ЕЛПІС-Україна" також має ліцензію на оптову торгівлю лікарськими засобами АЕ № 193505, видану 05.11.2013.

Також, вказаний вище лікарський засіб зареєстровано у Державному реєстрі лікарських засобів України, що міститься за посиланням http://www.drlz.com.ua/ та значиться саме за ТОВ «ЕЛПІС-Україна».

Крім того, відповідно до інформації, отриманої з фармацевтичної енциклопедії, Гібіскус Сабдарифа (Hibiscus sabdariffa L.) - представник численного роду гібіскусів (Hibiscus) родини мальвових (Malvaceae), який налічує понад 300 дикорослих та культивованих видів. Народні назви: каркаде, болотяна мальва.

Основними діючими речовинами Гібіскуса Сабдарифа є органічні кислоти (гібіскусова, лимонна, янтарна, яблучна, винна - 15-30%), полісахариди (15%), пектини (2%), амінокислоти (10%), флавоноїди та антоціани (1,5%) (ціанідин-3-глюкозид, ціанідин-3- ксилоглюкозид, дельфінідин, дельфінідин-3-глюкозид, дельфіній, гібісцетрин, гібісцин, гібісцетин, гозіпетин, сабдаретин, сабдаретрин, кверцетин), мінеральні речовини, вітаміни С і Р.

Плоди містять пектини, анісовий альдегід, органічні кислоти (аскорбінову, лимонну, мурашину), бензиловий спирт, бензальдегід, мінеральні речовини.

Листя має у своєму складі анісовий альдегід, каротиноїди, органічні кислоти (яблучну, лимонну, аскорбінову), ліпіди, полісахариди, мікроелементи, амінокислоти, флавоноїди. Насіння містить жирні кислоти (пальмітолеїнову, пальмітинову, олеїнову, мірістинову), серед яких переважає ліноленова (44%), крохмаль, целюлозу, ергостерол, каротиноїди, мікроелементи. У коренях містяться сапоніни та винна кислота.

Гібіскус входить до Державної фармакопеї України та Європейської фармакопеї. Настій квіток має відхаркувальний, капілярозміцнювальний, гіпохолестеринемічний, послаблювальний ефект (при запорах, пов`язаних зі зниженою руховою активністю кишечнику), а також антигельмінтні властивості. Квітки є сировиною для виготовлення чаю каркаде, який має гіпотензивну, сечогінну, заспокійливу, гепатопротекторну, спазмолітичну, протизапальну, антибактеріальну та жовчогінну дію, причому використовують як пелюстки, так і чашечки.

Крім того, суд звертає увагу на те, що під час здійснення митного оформлення зазначених товарів митницею не було встановлено будь-яких порушень з боку позивача щодо правильності класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД.

Відповідно до ст. 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко- технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Відповідно до Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 650 (далі - Порядок), контроль правильності класифікації товарів - це перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Згідно з цим Порядком декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Митного кодексу України, а посадові особи митного поста здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів.

Контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами статті 257 МК України; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 МК України; заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних «Класифікаційні рішення» програми «Інспектор 2006» ЄАІС.

Таким чином, наведені норми свідчать про те, що відсутність рішення митниці про визначення коду товару та випущення товару у вільний обіг свідчить про класифікацію його митним органом відповідно до коду, заявленого у митній декларації.

Донарахування сум податкових зобов`язань після завершення процедури митного оформлення товарів, можливо виключно у разі умисного подання платником податків недостовірних документів або недостовірної інформації під час митного оформлення.

При цьому, судом не встановлено, а відповідачем не спростовано, умисне подання позивачем недостовірних документів або недостовірної інформації під час митного оформлення.

Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність донарахування контролюючим органом податкових зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03.04.2018 у справі №К/9901/593/17, від 08.05.2018 року у справі №/808/134114, від 15.05.2018 у справі №К/9901/34100/18.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що імпортований позивачем товар використовується у медицині, а тому має класифікуватись за кодом , що свідчить про незаконність податкового повідомлення-рішення № від 30.08.2018.

Вирішуючи питання щодо збільшення позивачу суми податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

Вищезазначені докази, досліджені судом свідчать, що імпортований позивачем товар є лікарським засобом, який внесено до Державного реєстру лікарських засобів України.

У той же час, відповідачем, за наслідками класифікації імпортованого позивачем товару як харчового продукту було збільшено податкове зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення № від 30.08.2018.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення № від 24.02.2014 року, яке підлягає скасуванню.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що слідчим відділом розслідування особливо важливих кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 27.11.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000253, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України, за фактом умисного ухилення від сплати податків з операцій ввезення на митну територію України «Гібіскуса квіти...» позивачем. Однак, старшим слідчим Головного управління ДФС у м. Києві з ОВС четвертого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ фінансових розслідувань Перепелицею Андрієм Сергійовичем під час досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000253 встановлено відсутність в діяннях службових осіб ТОВ «ЕЛПІС-Україна» складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України. Отже, 03.04.2019 старшим слідчим Головного управління ДФС у м. Києві з ОВС четвертого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ фінансових розслідувань Перепелицею Андрієм Сергійовичем винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000253 від 27.11.2018 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Суд, також, погоджується з твердженням позивача щодо порушення відповідачем строків проведення документальної планової перевірки, з огляду на наступне.

Так, згідно з наказом Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 13 квітня 2018 року № 6563 перевірка позивача передбачена тривалістю 30 робочих днів, з 27.04.2018 по 12.06.2018.

Згідно п. 77.7 ст. 77 Податкового кодексу України, строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Так, згідно з п. 82.1. ст. 82 Податкового кодексу України, тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

Судом встановлено, що ТОВ «ЕЛПІС-Україна» є суб`єктом малого підприємництва, проте його документальна планова перевірка тривала 28 робочих днів, та була продовжена ще на 12 робочих днів.

Отже, суд приходить до висновку, що порушення податковим органом процедури проведення податкової перевірки є однією із підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки вони призвели до істотного порушення прав платника та мали наслідком прийняття контролюючим органом неправомірного рішення.

В силу норми ч. 2 ст. 19 Конституції України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З наведеної норми Закону вбачається, що вказаним положеннями передбачено відшкодування витрат за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Підготовка позову, надання консультацій, вивчення документів по справі в цілому під вищезазначений перелік не підпадає, а тому не підлягає компенсації згідно з положеннями даного Закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018 у справі №826/8311/17.

Разом з тим на підтвердження витрат на правову допомогу повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).

Проте, позивачем не було надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також документів, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 77, 139, 143, 243-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Елпіс-Україна" (03191, м. Київ, вул. В.Касіяна, буд. 2/1, ) задовольнити частково.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.08.2018 № та податкове повідомлення-рішення від 30.08.2018 № .

3. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Елпіс-Україна" (03191, м. Київ, вул. В.Касіяна, буд. 2/1, ) судовий збір у розмірі 26 610,63 грн. (двадцять шість тисяч шістсот десять гривень 63 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ).

4. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Елпіс-Україна" (03191, м. Київ, вул. В.Касіяна, буд. 2/1, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ) понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень), яка була йому надана відповідно до умов договору про надання правничої (адвокатської) допомоги № 21-05/18 від 21 травня 2018 року.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 08 травня 2019 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа