Справа № 1840/3654/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 р. м. Харків

Справа № 1840/3654/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Чалого І.С. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

представника відповідача - Борсука С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська Горобина" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року (суддя Гелета С.М.; м. Суми; повний текст рішення складено 28.12.2018) по справі № 1840/3654/18

за позовом Головного управління ДФС у Сумській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська Горобина"

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Сумській області (далі-позивач, ГУ ДФС у Сумській області) звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська Горобина" (далі - відповідач, ТОВ "Сумська Горобина"), в якому просить суд:

- стягнути з розрахункових рахунків у банках, обслуговуючих відповідача та за рахунок готівки, що йому належить, податковий борг з податку на додану вартість в розмірі 255132,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем обліковується податковий борг з податку на додану вартість в розмірі 255132,27 грн., в тому числі 146624,45 грн. основного платежу, 73509,33 грн. штрафних санкцій та 34998,49 грн. пені, які позивач просить стягнути. Сума боргу складається із самостійно узгоджених відповідачем грошових зобов’язань, згідно поданих декларацій та штрафних санкцій, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 21.09.2017 № 7 та від 02.04.2018 № . Також на суму заборгованості нарахована пеня у розмірі 34998,49 грн. З метою погашення податкового боргу на адресу ТОВ "Сумська Горобина" направлена податкова вимога, однак сума боргу залишилась несплаченою.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року адміністративний позов Головного управління ДФС у Сумській області – задоволено частково.

Стягнуто за рахунок коштів на рахунках у банках, обслуговуючих товариства з обмеженою відповідальністю “Сумська Горобина” та за рахунок готівки, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю “Сумська Горобина” податковий борг з податку на додану вартість в сумі 220133,78 грн.

В задоволенні інших вимог – відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції:

- визнати заперечення на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 року про відмову в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду обґрунтованими та скасувати ухвалу;

- скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року та прийняти постанову, якою позовну заяву ГУ ДФС у Сумській області залишити без розгляду та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, пов’язані зі зверненням до суду апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач, заперечуючи проти ухвали суду першої інстанції від 28.11.2018 року про відмову в задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду позову, вказує, що позивачем пропущено встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України тримісячний строк для звернення до суду з даним позовом. Вважає, що судом першої інстанції помилково застосовано норми ст. 102 Податкового кодексу, оскільки норми вказаної статті встановлюють строки давності та їх застосування, а також визначають повноваження контролюючого органу щодо проведення перевірок та самостійного визначення сум грошового зобов’язання платника податків, в той час як спеціальними процесуальними нормами, які визначені в КАС України встановлено строки звернення до адміністративного суду, а не строки позовної давності, що цілком узгоджується з нормами ст. 3 КАС України. Пред’явлення позову до адміністративного суду є окремою процесуальною дією, яка повинна бути вчинена у встановлений Кодексом строк, тобто в строк три місяці, який позивачем в даному випадку пропущено, а тому позов підлягає залишенню без розгляду.

Також відповідач вважає необґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Товариства податкового боргу в сумі 220133,78 грн. Зазначає, що судом здійснено посилання на податкове повідомлення-рішення № від 21.09.2017, але такого документу не існує, оскільки податкове повідомлення-рішення № немає відповідного року його складання, а від таких відомостей залежить встановлення періоду, за який виник борг та підстав виникнення податкового боргу. Вказані обставини підтверджені відповідачем та копія вказаного податкового повідомлення-рішення представлена суду, але належним чином не досліджена в судовому засіданні, з чого слідує порушення судом першої інстанції норм ст. 242 КАС України. Крім цього, відповідач вказує, що ним було надано суду платіжні документи про сплату у встановлений строк самостійно задекларованих податкових зобов’язань, а тому, на переконання Товариства, включення таких сум додатково до податкового боргу не відповідає вимогам чинного законодавства. Вважає, що судом безпідставно включено сплачені норми сплачені податкові зобов’язання до суми податкового боргу та стягнуто їх повторно, що фактично є подвійним оподаткуванням та є порушенням і незастосуванням судом норм ст. 61 Конституції України. Також відповідач посилається на недотримання позивачем процедури стягнення податкового боргу, оскільки не надано доказів направлення податкової вимоги та спливу 60 днів з моменту її направлення.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ГУ ДФС у Сумській області подано апеляційну скаргу, яку повернуто скаржнику ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ "Сумська Горобина" зареєстроване як юридична особа, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Протягом 2018 року відповідачем самостійно задекларовано грошових зобов’язань з податку на додану вартість шляхом подання податкових декларацій, а саме: за червень 2018 на суму 7551,00 грн., травень 2018 на суму 8822,00 грн., квітень 2018 на суму 7714,00 грн., березень 2018 на суму 8007,00 грн. та лютий 2018 на суму 7789,00 грн. (а.с. 15-19).

Також, на підставі акта камеральної перевірки від 12.03.2018 № 1323/18-28-12-01/37785695 (а.с. 24), яким встановлена несвоєчасна реєстрація податкової накладної, податковим повідомленням-рішенням від 02.04.2018 № до відповідача застосовано штрафні санкції у розмірі 128,33 грн. (а.с. 21).

Крім того, податковим повідомленням-рішенням від 21.09.2017 № збільшено суму грошового зобов’язання ТОВ "Сумська Горобина" з податку на додану вартість на загальну суму 220143,00 грн., в тому числі 146762,00 грн. основного платежу та 73381,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с. 28).

Вказане рішення було оскаржено ТОВ "Сумська Горобина" в судовому порядку.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 26.10.2017, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2018 по справі № 818/1456/17, у задоволенні позовних вимог ТОВ "Сумська Горобина" щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 21.09.2017 № відмовлено. (а.с. 25-27).

Згідно з інформацією з картки особового рахунку ТОВ "Сумська Горобина", 28.03.2018 ГУ ДФС у Сумській області поновлено облік сум грошових зобов’язань з ПДВ по податковому повідомленню рішенню від 21.09.2017 №, а саме: 146762,00 грн. основного платежу та 73381,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій. Також, на суму часткової сплати по даному податковому повідомленні-рішенні нараховано пеню в загальному розмірі 34998,49 грн. (а.с. 13-14).

Дані суми податкового боргу зазначені позивачем у розрахунку суми боргу № 4144/8/18-19-07-37 від 10.08.2018 (а.с.6), а саме: зазначено про наявність суми основного боргу в розмірі 146624,45 грн., 73509,33 грн. штрафних (фінансових) санкцій, 34998,49 грн. пені.

Оскільки податковий борг у добровільному порядку відповідачем не сплачено, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з встановлення факту несплати відповідачем заборгованості по податку на додану вартість, яка утворилась внаслідок непогашення платником податків грошових зобов’язань, самостійно задекларованих платником за період березень-червень 2018 року та визначених контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями від 21.09.2017 № , від 02.04.2018 № .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України податкове зобов'язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає.

Відповідно до статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Аналогічні положення щодо обов’язку платника податків самостійної сплати суми податкового зобов’язання, зазначеної ним у податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом, закріплені п. 57.1 ст. 57 ПК України.

Відповідно до пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В межах розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач має податковий борг в загальному розмірі 220 133,78 грн., який виник внаслідок не сплати ТОВ "Сумська Горобина" у встановлений податковим законодавством строк узгоджених грошових зобов’язань з податку на додану вартість, а саме:

- 39883 грн., що складається із сум, самостійно задекларованих платником податків з податку на додану вартість шляхом подання податкових декларацій за період березень - червень 2018 (№ від 16.03.2018 за лютий 2018 року в сумі 7789 грн.; № від 17.04.2018 за березень 2018 року в сумі 8007 грн.; № віл 17.05.2018 за квітень 2018 в сумі 7714 грн.; № від 18.06.2018 року за травень 2018 року в сумі 8822 грн., № від 16.07.2018 за червень 2018 року в сумі 7551 грн.);

- 180 122,45 грн., визначеного податковим повідомленням-рішенням від 21.09.2017 № , в т.ч. 106741,45 грн. (основний платіж, з урахуванням часткової сплати підприємством суми грошового зобов’язання на суму 40020,55 грн.), 73381,00 грн. (штрафні (фінансові) санкції)), правомірність якого підтверджена в судовому порядку у справі № 818/1456/17;

- 128,33 грн., сума штрафних санкцій визначена податковим повідомленням-рішенням від 02.04.2018 №. Зазначене податкове повідомлення-рішення отримано відповідачем 05.04.2018 (а.с. 20) та не оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Згідно п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до вимог п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України відповідачу направлена податкова вимога від 30.03.2018 № 5111-17, яка отримана ним 19.06.2018 (а.с. 29).

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Позивачем до матеріалів справи надано довідку, зі змісту якої судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем відкрито розрахункові рахунки в установах банків (а.с. 10-12).

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 Податкового Кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

В силу п. п. 95.3, 95.4 ст. 95 Податкового Кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підпункт 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 20.1.34 ст. 20 Податкового Кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Таким чином, оскільки відповідачем станом на дату розгляду та вирішення справи податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 220 133,78 грн. не сплачено, що підтверджується відомостями картки особового рахунку, та прийнявши до уваги заходи, які вживалися ГУ ДФС у Сумській області щодо погашення податкового боргу (направлення податкової вимоги), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача.

Доводи відповідача про те, що податкові зобов'язання зі сплати податку на додану вартість, самостійно задекларовані згідно податкових декларацій за період березень - червень 2018, а також за податковим повідомленням-рішенням від 02.04.2018 № , було виконано у визначений законодавством строк, що підтверджується наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями (а.с. 63-68) колегія суддів не приймає, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Наведений припис відповідає положенням пункту 131.2 статті 131 ПК, відповідно до якого при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Відтак, Податковим кодексом України передбачено обов'язок контролюючого органу змінювати призначення платежу, самостійно визначеного платником податків, за наявності податкового боргу та здійснювати зарахування коштів (поточних платежів) в рахунок його погашення.

Як вбачається з облікової картки ТОВ "Сумська Горобина", станом на 28.03.2018 підприємство мало переплату по податку на додану вартість на суму 9,22 грн.

Цієї ж дати ГУ ДФС у Сумській області поновлено облік сум грошових зобов’язань з ПДВ по податковому повідомленню рішенню від 21.09.2017 №, а саме: 146762,00 грн. основного платежу та 73381,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій. Зменшено наявну переплату у розмірі 922, грн. в рахунок погашення основного платежу по вказаному ППР.

У зв’язку із наявністю у підприємства податкового боргу станом на 28.03.2018, сплачені відповідачем суми податкових зобов’язань, задекларовані ним у податкових деклараціях з ПДВ за період березень-червень 2018 року та визначене ППР від 02.04.2018 № , відповідно до платіжних доручень № 864 від 30.03.2018, № 6381 від 05.04.2018, № 885 від 26.04.2018, № 898 від 29.05.2018, № 315 від 27.06.2018, № 415 від 27.07.2018 у загальному розмірі 40011,33 грн. були спрямовані на погашення суми грошового зобов’язання, визначеного ППР від 21.09.2017 № (зменшено суму основного платежу).

Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що податковим органом було виконано встановлений ПК України обов’язок та спрямовано зарахування коштів, сплачених підприємством, в рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше відповідно до ст.ст. 87, 131 ПК України. Твердження відповідача, що такі дії контролюючого органу призводять до повторного стягнення з Товариства податкових зобов’язань є хибними та ґрунтуються на неправильному розумінні норм ПК України.

Не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і посилання відповідача на порушення податковим органом процедури стягнення податкового боргу з огляду на відсутність доказів направлення податкової вимоги та сплину 60 днів з моменту її направлення, оскільки вказані доводи спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які досліджені та враховані судом першої інстанції при вирішенні даного спору, а саме: матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого встановлено, що податкову вимогу від 30.03.2018 № 5111-17 було отримано підприємством 19.06.2018. З даним позовом податковий орган звернувся до суду 25.09.2018 року. Відтак, податковим органом дотримано 60-денний строк, по закінченню якого провадиться стягнення коштів платника податків.

З приводу викладених у апеляційній скарзі зауважень на ухвалу суду першої інстанції від 28.11.2018 про відмову в задоволенні клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України встановлюється загальний строк звернення до суду, якщо інший строк звернення до суду не передбачений іншими законами.

Податковий кодекс України є спеціальним по відношенню до податкових спорів, а тому застосуванню підлягають строки звернення до суду за даною категорією спорів, встановлені цим кодексом.

Таким чином строк звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу, з урахуванням строків, визначених п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України, складає 1095 днів (3 роки) з дня його виникнення.

В даному випадку податковий борг виник з моменту узгодження податкового повідомлення-рішення від 21.09.2017 № – 02.03.2018 (дата набрання законної сили постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2018 по справі № 818/1456/17).

При цьому до суду позивач звернувся 25.09.2018, тобто в межах строків, визначених п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України, строк позивачем не пропущено.

Беручи до уваги вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для залишення позову ГУДФС у Сумській області без розгляду, що також узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.08.2018 справа № 805/1680/17-а провадження №К/9901/30909/18, в постанові від 06.02.2018 по справі № К9901/99/17 807/2097/16.

Також колегія суддів не приймає посилання апелянта на недоліки податкового повідомлення-рішення від 21.09.2017 № , оскільки вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування в даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов’язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податкового кодексу України, тощо.

При цьому питання правомірності прийняття позивачем податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги не охоплюється предметом даного позову, оскільки це рішення суб’єкта владних повноважень не є предметом позову у даній справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 21.09.2017 № підтверджена судовим рішенням у справі № 818/1456/17, яке набрало законної сили 02.03.2018, та на підставі якого визначені ППР грошові зобов’язання набули статусу узгодженості.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням встановлення в судовому процесі складу та факту несплати платником податків узгоджених сум податкових зобов’язань у загальному розмірі 220 133,78 грн, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову податкового органу в цій частині.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення в частині задоволення позовних вимог ГУ ДФС у Сумській області, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги відповідача, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська Горобина" залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року по справі № 1840/3654/18 в частині задоволення позову Головного управління ДФС у Сумській області - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя

(підпис)

С.П. Жигилій

Судді

(підпис)

(підпис)

І.С. Чалий

Т.С. Перцова

Повний текст постанови складено 08.05.2019 року