Справа № 280/2181/19
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

14 травня 2019 року

Справа № 280/2181/19 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Батрак І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Бердянського об’єднаного управляння Пенсійного фонду України в Запорізькій області (711118, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул.. Консульська, 23-л, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин» (71100, Запорізька обл., м. Бердянськ, Мелітопольське шосе, 77 )

про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах по Списку №2

ВСТАНОВИВ:

Бердянське об’єднане управляння Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин», в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на підставі п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з червня 2018 по квітень 2019 року в розмірі 143 267,98 грн.

Відповідно до ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 КАС України.

Позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст. 160, 161 КАС України, з огляду на наступне.

На вимогу п.11 ч.5 ст. 160 КАС України, у позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві відсутнє таке підтвердження.

Частиною 3 ст. 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, відповідно до приписів пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб’єктом владних повноважень, юридичною особою встановлено ставку судового збору – 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 1 921,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору, який повинен сплачуватися позивачем при зверненні до адміністративного суду із даним позовом становить 2 149,02 грн.

Проте доказів сплати судового збору у відповідному розмірі позивачем суду не надано.

За приписами ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов’язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Судом встановлено, що позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №2, проте правомірність розрахунків сум, що підлягають відшкодуванню, позивачем не підтверджено документами з пенсійних справ громадян, які вказані позивачем у позовній заяві. Такими документами є довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, протоколи про призначення пенсії, розрахунки стажу. Вказані документи свідчать про правильність визначення пільгового стажу вказаних пенсіонерів і відсотку відшкодування відповідачем фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Також позивачем не надано суду доказів понесення ним витрат на доставку пільгових пенсій по вказаним пенсіонерам, а саме суду не надано довідок про отриманий розмір пенсій за період з червня 2018 по квітень 2019 року, причин неможливості подання таких доказів позивачем суду не наведено.

До матеріалів адміністративного позову позивачем додано клопотання від 26.04.2019 №6137/08 про звільнення від сплати судового збору, у якому посилається що Бердянське об’єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не має можливості сплатити судовий збір. Бюджет Пенсійного фонду України на 2019 рік затверджено та при цьому кошти на сплату судового збору кошторисом на 2019 рік не передбачені. Із посиланням на приписи ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» зауважує, що позбавлення органів Пенсійного фонду України пільг відносно судового збору та відсутність відповідного фінансування, позбавляє їх можливості відстоювати державні інтереси та реалізовувати свої функції та завдання повною мірою, що є неприпустимим. Вважає, що даний час принципи, передбачені ч. 3 ст. 2 КАС України, є порушеними, адже відсутність грошових коштів на витрати, пов’язані зі сплатою судового збору, призводить до унеможливлення подачі як позовних заяв, так і апеляційних та касаційних скарг, така неможливість має об’єктивний характер та не залежить від волі пенсійного органу. У свою чергу, подача зазначених процесуальних актів недержавними установами та громадянами залежить від суб’єктивної позиції зазначених осіб. Виходячи із системного аналізу статей 55, 129 Конституції України, статі 2 КАС України, вважає, що судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб, що відповідає гарантуванню принципу рівності. Оскільки Шевченківське об’єднане УПФУ м. Запоріжжя не має можливості сплатити судовий збір у зв’язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету, просить суд звільнити позивача від сплати судового збору за подачу даної позовної заяви.

Щодо клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, суддя зазначає наступне.

Суд, за правилами ч.1 ст.133 КАС України, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім’ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров’ю.

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд вважає за необхідне зауважити, що судові витрати – це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ст.133 КАС України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З урахуванням наведених норм права єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від сплати судового збору, є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи з податкового органу (центру зайнятості), про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст.133 КАС України, ст.8 Закону України «Про судовий збір» повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

З урахуванням вимог ст.133 КАС України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у ст.8 Закону України «Про судовий збір», з власної ініціативи.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не надано суду належних доказів майнового стану, який би позбавляв можливості сплатити судовий збір у встановленому законодавством України розмірі або відсутність достатніх коштів на рахунках позивача для оплати судових витрат.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

За приписами ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов’язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Бердянського об’єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву Бердянського об’єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин» про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах по Списку №2 залишити без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання позивачем суду: документу про сплату судового збору в розмірі 2 149,02 грн., оформленого відповідно до вимог законодавства шляхом перерахування коштів через установи банків чи відділення зв'язку на наступний розрахунковий рахунок: отримувач коштів УК у Дніпровськ. р-ні м.Зап/Дніпровський/22030101, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, р/р 4010, код бюджетної класифікації 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), наявність відомчої ознаки: «84» Окружні, прізвище, ініціали, ідентифікаційний код; належним чином завірених копій документів, а саме: довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, протоколів про призначення пенсії, розрахунків стажу, розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п. "б" - "з" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за спірний період разом із доказами їх направлення на адресу відповідача, довідок про отриманий розмір пенсій за період з червня 2018 року по квітень 2019 року стосовно пенсіонерів, указаного у позовній заяві та детальному розрахунку заявленої до стягнення суми.

Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 10 календарних днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз’яснити позивачу, що відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.В.Батрак