Справа № 1340/4886/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/2489/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Глушка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року (головуючий суддя Коморний О.І., м. Львів, повний текст складено 25.01.2019) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова про визнання протиправними дій, зобов`язання виплатити індексацію грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення у період з 01.08.2013 по 31.07.2018, зобов`язати відповідача виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2013 року по 31.07.2018 року у сумі 84714,70 гривень.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року позов задоволено, визнано протиправними дії ДО «Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова» щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.08.2013 по 31.07.2018. Зобов`язаНО ДО «Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова» виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.08.2013 по 31.07.2018 у сумі 84714,70 гривень. Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з ДО «Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова» (вул. Батуринська, 2, м. Львів, 79007, ), за рахунок бюджетних асигнувань, понесенні витрати на правову допомогу в сумі 6400 (шість тисяч чотириста) грн. 00 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова оскаржив його в апеляційному порядку та просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що КЕВ м. Львова є структурним підрозділом органу державної виконавчої влади Міністерства оборони України, є бюджетною організацією, що діє на підставі Положення КЕВ м. Львова від 30.06.2017 виключно державної форми власності і фінансується за рахунок Державного бюджету України, а тому відповідно до п.6 ст.2 Бюджетного кодексу України є неприбутковим.

Відповідач належить до державного сектору, а його фінансування залежить від Міністерства оборони України.

Правила проведення індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (Далі - Порядок).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п.6 Порядку - індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Звертає увагу, що відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України вхідний від 08,08.2017 №13700/з та від 08.08.2017 №78/0/66-17 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає.

У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міністерстві оборони України не було. Відтак виплата індексації грошового забезпечення у період з 01.08.2013 по 31.07.2018 військовослужбовцям, зокрема позивачу ОСОБА_1 - є неможливою.

Згідно п. 2 ст. 7 Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова (затверджено наказом начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 30.06.2017 №100) - «Установа є неприбутковою організацією. Заборонено розподіляти отримані доходи (прибутки ) або їх частини серед засновників, працівників (крім нарахування оплати їхньої праці, нарахування єдиного внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними осіб. Уразі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення) активи Установи зараховуються до бюджету. Доходи (прибутки) Установи використовуються виключно для фінансування видатків на утримання Установи, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених установчими документами ». А також підпункт 6 п.2.2 статті 2 Положення - основними завданнями Установи є: - «на рівні розпорядника коштів третього ступенів організація та керівництво фінансово-господарською діяльністю підпорядкованих установ і організацій в межах повноважень, визначених чинним законодавством України, наказами Міністра оборони України, спільними директивами Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, наказами та дорученнями начальника ЗхТКЕУ».

Апелянт зазначає, що відсутність фінансових надходжень впливає як на виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , так і на понесені витрати на правову допомогу.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 2010 року проходив службу на посаді старшого інспектора відділу аудиту в бюджетній сфері Західного територіального управління внутрішнього аудиту. Наказом Першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 15 серпня 2018 року №43, ОСОБА_1 звільнено у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Перед звільненням, 31.07.2018 року ОСОБА_1 подано заяву про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення до квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, де він перебував на фінансовому забезпеченні про те, що йому взагалі не виплачувалась індексація грошового забезпечення протягом 2016-2018 років, яка гарантована йому чинним законодавством України, а протягом 2013 - 2015 років нарахування індексації здійснювалося неправильно, оскільки при нарахуванні індексації грошового забезпечення невірно встановлено базовий місяць. У відповідь на заяву ОСОБА_1 , квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова надіслано відповідь №3396 від 10.08.2018 у якій зазначено, що з 1 січня 2016 року грошове забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, відповідно до протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №3 було значно збільшено за рахунок збільшення розмірів їх преміювання. Крім того, порядком проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 не передбачено механізм нарахування та виплати індексації за попередні періоди, отже підстав для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 31.07.2018 років немає.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 9 цього Закону встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст.ст. 4, 6 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році - 103 відсотка, у 2017 році -103 відсотка, у 2018 році -103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 цього Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно п. 4 цього Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01.12.2015).

Суд першої інстанції вірно вважав, що в період з 2013 по 2015 роки нарахування індексації здійснювалось неправильно та призвело до нарахування індексації грошового забезпечення у занижених розмірах, оскільки при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу невірно було встановлено базовий місяць у зв`язку зі зміною розмірів грошового забезпечення. Протягом 2016 - 2018 років квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова ОСОБА_1 взагалі не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Як з`ясовано судом першої інстанції, що згідно довідки №11/181 від 07.02.2014, виданої фінансово - економічною службою Західного оперативного командування, ОСОБА_1 перебував на фінансовому забезпеченні до 01.08.2013, основним базовим місяцем визначений квітень 2013 року, а саме місяць підвищення розміру грошового забезпечення у зв`язку з виплатою щомісячної грошової винагороди, в розмірі, що не перевищує 20% місячного грошового забезпечення (наказ Міністерства оборони України від 15.11.2010 №595 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України»). Також встановлено, що щомісячна грошова винагорода, не мала постійного характеру, не була основною та змінювалась (збільшувалась) до 60% місячного грошового забезпечення та з 01.03.2018 скасована.

Також, як віро зазначено судом першої інстанції, що відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики від 08.08.2017 №48/о/66-17 на запит ДФ Міноборони від 18.07.2017 № 248/3/9/1/863, зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексації, якщо не підвищується посадовий оклад. У роз`ясненні Мінсоцполітики від 18.04.2018 № 28/о/66-18 на запит військової частини НОМЕР_2 від 29.03.2018 №2376 вказано, що у разі зростання грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без підвищення посадових окладу, сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового забезпечення.

Згідно роз`яснення Мінсоцполітики від 09.02.2005 № 024-106 зміна розміру премії за рахунок фінансових можливостей підприємства не є підставою вважати місяць базовим, при розрахунку індексу для проведення індексації.

Відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики від 06.08.2012 №169/10/137-12, у разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення.

В абз. 5 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078 визначено, що у разі збільшення зарплати за рахунок постійної надбавки, доплати, премії тощо без підвищення посадового окладу суму індексації не потрібно зменшувати на розмір такого підвищення зарплати, тобто збільшення розміру заробітної плати за рахунок надбавок, доплат та винагород без збільшення посадового окладу не впливає на зміну «базового» місяця.

Також, як встановлено судом першої інстанції, що розмір щомісячної грошової винагороди, протягом усього періоду нарахування не враховувався при нарахуванні одноразових видів грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, вихідна допомога при звільненні тощо), а також при нарахуванні пенсії військовослужбовців, які набули право на її отримання.

Суд вірно вважав, що щомісячна додаткова грошова винагорода не впливає на розмір індексації грошового забезпечення, відтак квітень 2013 року не повинен визначатися як базовий місяць, а виплата індексації повинна була здійснюватися за розрахунками попереднього базового місяця - січня 2008 року, оскільки до 01 квітня 2013 року, в період з 01.01.2008 по 31.03.2013 виплата індексації здійснювалась за розрахунками базового місяця січня 2008 року, згідно довідки від 07.02.2014 № 11/181. Розмір посадового окладу, а також надбавок і доплат протягом жовтня 2010 - лютого 2018 змінювався в липні 2013 року, у зв`язку із зміною розміру надбавки завислугу років (збільшено розмір грошового забезпечення у сумі 62,25 грн, з урахуванням- НВЗ (50%) у сумі 31,12 грн, а всього на суму 93,37 грн), що стало підставою для встановлення фіксованої суми індексації у сумі 528,30 грн (621,67 - 93,37), де 621,67 - сума нарахованої індексації за липень 2013 року з урахуванням останнього базового місяця січня 2008 року, де сума підвищення не перевищила суму індексації за цей місяць.

Починаючи з серпня 2013 року по лютий 2018 року розмір отриманого позивачем грошового забезпечення не змінювався, як за окладами (ставками) так і за надбавками (вислуга років, таємність, класність тощо), що не могло вплинути на зміну базового місяця липня 2013 року. Оскільки в липні 2013 року відбулось підвищення грошового забезпечення, то липень 2013 року стає базовим місяцем для проведення подальшої індексації. Судом встановлено, що починаючи з серпня 2013 року розрахунок індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком. Водночас, сума індексації 528,30 грн фіксується і виплачується в такому розмірі до наступного підвищення грошового забезпечення, при якому сума підвищення перевищить суму виплат індексації.

Згідно проведеного розрахунку величина приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року становила 132,3%, сума індексації 2331,13 грн, з урахуванням фіксованої величини 2859,43 грн. А тому, збільшення розміру грошового забезпечення в березні 2018 року на 5% порівняно з лютим 2018 року не впливає на зміну базового місяця, який встановлений в липні 2013 року, оскільки, розмір збільшення грошового забезпечення не перевищив суму індексації нараховану в цьому місяці. Величина приросту індексу споживчих цін у липні 2018 року становила 132,3%, сума індексації 2435,64 грн, з урахуванням фіксованої величини 2963,94 гривень.

За розрахунком сума нарахованої індексації, за період з серпня 2013 року по липень 2018 року становить 94508,62 гривень, яка підлягає оплаті у зв`язку із звільненням з лав ЗСУ. Згідно даних архівної відомості протягом серпня 2013 - грудня 2015 року нараховано та сплачено індексації грошового забезпечення на загальну суму 9793,92 грн, в тому числі: 2014 рік - 1066,97 грн, 2015 рік - 8726,95 грн.

Суд вірно вважав, що різниця, яка підлягає оплаті становить 84714,70 гривень.

Також, суд вірно зазначив, що пунктом 6 Порядку № 1078 не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. У Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання відповідача на те що квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, як розпорядник бюджетних коштів, проводить видатки виключно у межах бюджетних асигнувань, які встановлені кошторисом не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Згідно ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23 Рішення).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5- рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та здійсненим розподілом судових витрат.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року по справі № 1340/4886/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

І.В. Глушко

повний текст складено 08.05.2019